Справа № 699/1732/25
Номер провадження № 2/699/141/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О., представника позивача Губара А.Л., представника відповідача Бибик Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» 
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ :
До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 28.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов мотивовано тим, що позивач має стаж роботи на посаді помічника лікаря-епідеміолога більше 30-ти років. З 01.03.2023 позивач переведена на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу.
У позові вказано, що 24 липня 2025 року позивачу було вручено попередження про можливе наступне вивільнення, яким позивача було повідомлено про те, що в ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» затверджено нову структуру та штатний розпис, з якого виведено посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу. Також позивачу було запропоновано зайняти посаду помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» з робочим місцем в місті Черкаси.
Позивач стверджує, що відповідач допустив порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України, оскільки не повідомив її про наявність інших вільних вакансій в ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ», звузивши коло запропонованих вакансій до однієї штатної одиниці, чим позбавив позивача можливості визначитися, чи бажає вона продовжувати свій трудовий шлях в установі чи ні.
З позову вбачається, що наказом генерального директора ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» 30.09.2025 № 333-0 «Про припинення трудового договору» з 30.09.2025 ОСОБА_1 звільнено з посади помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач відмовилась від посади помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ».
Із запровадженням змін до структури та штатного розпису відбулось скорочення однієї штатної одиниці лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу. Серед трьох працівників, які займали вищевказану посаду, адміністрацією установи було вирішено звільнити за скороченням штату саме позивача.
Позивач стверджує, що своє рішення відповідач мотивував проведенням порівняння трьох працюючих на той час помічників лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу, у тому числі й ОСОБА_1 .
Однак, позивач зазначену в порівняльній таблиці інформацію щодо себе вважає недостовірною та такою, що погіршила її становище.
Зокрема, на думку позивача, відповідач вказав неправдиву інформацію про стаж роботи позивача на посаді помічника лікаря-епідеміолога, адже, дві інші знеособлені штатні одиниці зазначені зі стажем 12 років 5 місяців, а одна ( ОСОБА_1 ) зі стажем 9 років 3 місяці, що спростовується записами в трудовій книжці позивача, яка має стаж роботи на посаді з 1994 року, тобто більше 30-ти років. Завідомо зазначивши недостовірну інформацію роботодавець штучно створив передумови для висновку про менш високу продуктивність праці у позивача порівняно з іншими працівниками, які займають посаду, що скорочується.
Крім того, позивач вказує, що порівняльний аналіз не містить висновків щодо післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.
На думку позивача, відповідач, прийнявши рішення про її скорочення, допустив порушення вимог ст. 42 КЗпП України, адже, позивач має більш високу продуктивність праці серед всіх трьох кандидатів на скорочення, оскільки має набагато більший стаж роботи на посаді, відповідно її кваліфікація, досвід і навички є більш значними. Позивач зазначає, що вона не притягалась до дисциплінарної відповідальності, не порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку, не перебувала часто на лікарняних, не мала зауважень щодо сумлінності ставлення до виконання своїх трудових обов`язків, якості її виконання.
Позивач стверджує, що головним та єдиним критерієм визначення працівника на посаді помічника лікаря-епідеміолога, який підлягає скороченню у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису, став вік працівника, який у неї є найстаршим.
З огляду на вказане за змістом позовних вимог позивач просить:
- скасувати наказ Генерального директора Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 30.09.2025 № 333-0 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату працівників та поновити ОСОБА_1 на посаді помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»;
- стягнути з Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахувавши його шляхом множення середньоденної заробітної плати позивача ОСОБА_1 на число робочих днів у розрахунковому періоді (період вимушеного прогулу);
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 18.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування інформації.
У межах установленого судом строку сторона відповідача подала до суду відзив на позов та докази його направлення іншим учасникам справи.
За змістом відзиву трудові відносини позивача та відповідача розпочались 01.04.2016 шляхом прийняття позивача на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського районного лабораторного відділення Канівського міжрайонного відділу Центру в порядку переведення з Головного управління Держсанепідслужби у Черкаській області, що підтверджується записом № 44 у трудовій книжці позивача.
20.12.2019 позивача переміщено у Корсунь-Шевченківське лабораторне відділення Центру. 01.07.2021 позивача переміщено у Корсунь-Шевченківське відділення Черкаського районного відділу Центру. 01.05.2023 позивача переведено на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь- Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу Центру. 30.09.2025 з позивачем припинено трудовий договір у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1. ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.01.2025 № 16 затверджено Статут Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» у новій редакції.
27.06.2025 Міністром охорони здоров`я України затверджено Структуру Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» у новій редакції (далі – нова структура).
30.06.2025 генеральним директором Центру затверджено Штатний розпис Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на 01.10.2025 (далі – новий штатний розпис).
Наказом Центру від 30.06.2025 №318 введено в дію з 01.10.2025 нову структуру та новий штатний розпис Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».
Новою структурою скорочено кількість відокремлених структурних підрозділів Центру з 5 до 4, зокрема:
1. ліквідовано Шевченківський залізничний відділ;
2. оптимізовано структуру інших районних відділів:
- скорочено кількість територіальних підрозділів у Черкаському міськрайонному відділі з 8 до 4;
- скорочено кількість територіальних підрозділів у Звенигородському районному відділі з 5 до 2;
- скорочено кількість територіальних підрозділів в Уманському міськрайонному відділі з 5 до 4.
Новим штатним розписом закріплено граничну чисельність 495 штатних одиниць, тоді як попередньою редакцією штатного розпису було закріплено 582 штатні одиниці.
Відповідач вказує, що реальне скорочення штату склало: 87 штатних одиниць по установі, в тому числі 1,0 од. за посадою помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу.
Для процедури скорочення штату працівників наказом Центру від 02.07.2025 № 325 «Про здійснення заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці у ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» утворено комісію з питань здійснення заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці у ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ», до складу якої увійшли представники Центру та Голова Первинної профспілкової організації Центру (далі – комісія).
Відповідно до ст. 42 КЗпП для об`єктивного та неупередженого визначення працівників із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці комісією проведено порівняльний аналіз трудової діяльності працівників за єдиними критеріями, що в сукупності відображають їх професійну придатність, зокрема:
- наявність відповідної освіти і кваліфікаційної категорії;
- безперервний стаж роботи у саме у Центрі;
- наявність заохочень і відсутність дисциплінарних стягнень;
- тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників;
- інші підстави для переважного права залишитись на роботі.
Відповідач стверджує, що результати зазначеного аналізу оформлено у порівняльній таблиці з визначенням осіб, які мають переважне право залишитися на роботі або яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця (далі – порівняльна таблиця).
За результатами аналізу кваліфікації і продуктивності праці працівників встановлено, що кваліфікація та досвід позивача є нижчими порівняно з іншими працівниками на аналогічних посадах, а сукупність показників кваліфікації та продуктивності праці інших працівників на аналогічних посадах була визнана такою, що відповідно до ст. 42 КЗпП України надає їм переважне право на залишення на роботі:

Критерій	Позивач  ( ОСОБА_1 )	Помічник лікаря-епідеміолога Корсунь- Шевченківського відділення № 1	Помічник лікаря-епідеміолога Корсунь- Шевченківського відділення № 2	
Кваліфікаційна категорія	перша	вища	вища	
Безперервний стаж роботи в Центрі	9 років 3 місяці	12 років 5 місяців	12 років 5 місяців	
Додаткова інформація (нагороди)	відсутні	Грамота Центру (2024)	відсутні	

Відповідач вказує, що до жодного з працівників, які обіймали посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу Центру, дисциплінарні стягнення не застосовувались.
Порівняльний аналіз також врахував відсутність у позивача обставин, які надають переважне право на залишення на роботі, передбачених ст. 42 КЗпП.
Саме такі критерії відповідач вважає такими, що в сукупності відображають їх кваліфікацію і продуктивність, а саме:
1. Освіта і кваліфікаційна категорія (об`єктивний показник кваліфікації);
2. Безперервний стаж роботи у Центрі (показник продуктивності та досвіду);
3. Наявність заохочень/нагород (показник результативності праці).
У відзиві на позов вказано, що 24.07.2025 позивачу було вручено попередження про можливе наступне вивільнення № 13-2014, у якому одночасно містилася пропозиція переведення на вакантну посаду помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю Центру.
Однак позивач відмовилася від отримання попередження та від ознайомлення з наказом Центру від 23.07.2025 № 197-О «Про попередження працівників про можливе вивільнення».
У зв`язку з відмовою, текст наказу та попередження було зачитано вголос, про що складено акт від 25.07.2025, підписаний чотирма присутніми особами.
Між датою попередження (24.07.2025) та датою звільнення (30.09.2025) минуло більше 2 місяців, що повністю відповідає вимогам ст. 49-2 КЗпП України.
З 24 липня 2025 року (день попередження про наступне звільнення) і до 30 вересня 2025 року (день звільнення) позивачу було запропоновано вакантну посаду помічника лікаря-епідеміолога у відділі антимікробної резистентності та інфекційного контролю Центру, від зайняття якої вона відмовилася, що підтверджується відповідним актом про відмову.
У вказаний період у Центрі були наявні дві вакантні посади помічника лікаря-епідеміолога у відділі антимікробної резистентності та інфекційного контролю Центру, які, з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи позивача, могли бути їй запропоновані.
Відповідач вказує, що враховуючи, що посади є ідентичними за назвою, кваліфікаційними вимогами та функціональними обов`язками, одну з них було запропоновано позивачу. Пропозиція іншої аналогічної посади була б дублюванням, оскільки умови праці, вимоги та обов`язки є такими самими. Інші вакансії, які б відповідали освіті, кваліфікації та професійному досвіду роботи позивача, були відсутні на момент попередження та на момент звільнення.
Разом з тим відповідач зазначає, що позивач відмовилася прийняти будь-яку з наданих пропозицій ще до ознайомлення з умовами праці.
Крім того, відповідно до норми статті 42-1 КЗпП листом від 31.10.2025 № 18-3112 Центр повідомив позивача про наявність вакантних посад помічника лікаря-епідеміолога, які з`явилися після її звільнення. Однак вона відмовилася від отримання зазначеного листа.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у вказаний період згода профспілки потрібна лише для працівників, обраних до профспілкових органів.
Позивач не є таким працівником, тому згода не вимагалася.
Водночас, для забезпечення прозорості, за 3 місяці до впровадження запланованих змін, листом Центру від 01.07.2025 № 12-1807/1 Первинну профспілкову організацію Центру було повідомлено про зміни в організації виробництва і праці та спричинене цим скорочення окремих посад, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення вивільнень.
Відповідач зазначав, що роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі.
Щодо застосованого для порівняння критерію безперервного стажу роботи саме в Центрі відповідач керувався тим, що центр є санітарно-профілактичним закладом охорони здоров`я з відповідними специфічними функціями та завданнями. Організаційно-правова форма Центру – державна організація (установа, заклад). Безперервний стаж роботи саме у Центрі відображає знання специфіки його роботи, нормативних процедур та регламентів, які застосовуються працівниками у роботі.
Водночас, останнім місцем роботи позивача до вступу на роботу у Центр (з 18.07.2013 до 31.03.2016) був структурний підрозділ Головного управління Держсанепідслужби у Черкаській області, що за своєю організаційною формою належав до органів державної влади, а не до санітарно-профілактичних закладів.
Відповідач стверджує, що перша кваліфікаційна категорія, яка присвоєна позивачу, є об`єктивним підтвердженням нижчої кваліфікації порівняно з кваліфікацією інших осіб, які займали аналогічні посади та яким присвоєно вищу кваліфікаційну категорію.
Твердження позивача щодо її дискримінації за віком сторона відповідача вважає виключно суб`єктивним припущенням, яке не підтверджується жодними доказами.
З урахуванням зазначеного, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У подальшому стороною позивача було подано відповідь на відзив, за змістом якого з посиланням на відповідну практику Верховного Суду звернуто увагу на те, що при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.
Позивач стверджував, що всупереч відомостям в її трудовій книжці, відповідач не врахував у своєму порівняльному аналізі трудовий стаж та досвід, здобутий позивачем на роботі за посадою помічника лікаря- епідеміолога, що становить більше 30-ти років, що значно перевищує трудовий стаж інших кандидатів на скорочення. Тобто, кваліфікація позивача значно переважає кваліфікацію інших кандидатів за рахунок трудового стажу, який більш ніж у два рази перевищує їх трудовий стаж роботи на посаді помічника лікаря-епідеміолога.
Позивач стверджує, що відповідач помилково врахував при оцінці кваліфікації та продуктивності праці позивача показник безперервного стажу роботи в установі.
Також вказано, що відповідач помилково вважає, що запропонував позивачці усі можливі вакансії, оскільки тлумачення ч. 3 ст. 49-2 КЗпП говорить про обов`язок роботодавця запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Позивач стверджує, шо відповідач не виконав обов`язку щодо пропонування позивачу всіх інших вакантних посад (іншої роботи), обмежившись лише пропозицією однієї вакантної посади помічника лікаря-епідеміолога з робочим місцем в м. Черкаси.
Представник позивача вважає, що пропонуючи позивачу при скорочені лише одну вакантну посаду помічника лікаря-епідеміолога, відповідач помилково вважав це правильним, оскільки назви посад, яка скорочується та пропонується, є однаковими. Проте, відповідач не взяв до уваги, що відповідність певної роботи може визначитись спеціальністю працівника, тобто враховувати роботодавець повинен освітньо-кваліфікаційні вимоги до виконання певної роботи, а не виключно назву посади. Втім, як вбачається з відзиву та поданих відповідачем документів, освітньої-кваліфікаційні вимоги щодо інших вакантних посад в установі серед існуючих в новому штатному розписі в кількості 495 одиниць, а також їх співставлення з рівнем освіти (спеціальністю), здобутою позивачем, роботодавцем взагалі не проводилось, що істотним чином звузило право позивача на вибір вакантної роботи в установі під час скорочення займаної нею посади.
Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просив позов задовільнити.

Сторона відповідача також подала заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що перелік наведених Верховним Судом критеріїв для оцінки продуктивності праці і кваліфікації працівника є орієнтовним, а не вичерпним. 
За сукупністю застосованих відповідачем критеріїв інші два працівники однозначно мають переважне право на залишення на роботі.
На думку відповідача, саме такий критерій як кваліфікаційна категорія є найбільш об`єктивним показником кваліфікації медичного працівника, оскільки:
1. присвоюється атестаційною комісією на підставі об`єктивних показників;
2. не залежить від суб`єктивної оцінки роботодавця;
3. регулюється спеціальним законодавством (наказ МОЗ від 23.11.2007 № 742);
4. диференціює працівників за рівнем професіоналізму.
За наявності об`єктивної різниці у кваліфікаційних категоріях та значної різниці у безперервному стажі роботи в Центрі, аналіз інших критеріїв не змінить результату порівняння.
Щодо понять стажу роботи за спеціальністю (загальний) та безперервного стажу роботи в установі відповідач зазначив таке.
Кваліфікація медичного працівника визначається не кількістю років загального стажу, а кваліфікаційною категорією, яка присвоюється атестаційною комісією.
Для присвоєння кваліфікаційної категорії враховується стаж, але сама категорія є підсумковою оцінкою кваліфікації.
Позивач має першу кваліфікаційну категорію, тобто її кваліфікація оцінена атестаційною комісією як «висока».
Інші працівники мають вищу категорію, тобто їх кваліфікація оцінена атестаційною комісією як «відмінна».
Загальний стаж роботи позивача за межами Центру не змінює факту, що її кваліфікаційна категорія нижча.
Рзом з тим, наказом МОЗ 28.10.2002 № 385 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я (далі – Перелік). Центр передбачений у підпункті 2.3. пункту 2 вказаного Переліку: «Заклади громадського здоров`я».
Тоді як інші місця роботи позивача на посаді помічник лікаря-епідеміолога: Корсунь-Шевченківська районна санітарно-епідеміологічна станція (п. 36 у трудовій крижці позивача) належить до санітарно-епідеміологічних закладів (п. 2.1 Переліку);
Головне управління Держсанепідслужби у Черкаській області взагалі не належить до закладів охорони здоров`я, а є органом державної влади.
Для оцінки продуктивності праці та переважного права відповідач обґрунтовано застосував критерій безперервного стажу роботи саме у Центрі.
Інші місця роботи позивача належать до установ з іншими функціями та правовим статусом і не можуть бути коректно використані для оцінки продуктивності її роботи у Центрі.
З 01.04.2016 по дату аналізу (липень 2025 року) безперервний стаж роботи позивача у Центрі складав 9 років 3 місяці, що менше за стаж інших працівників (12 років 5 місяців).
Цей критерій застосовано однаково до всіх працівників, що повністю виключає будь-який прояв дискримінації чи упередженості.
Відповідач стверджує, що безперервний стаж як показник продуктивності праці (ч. 1 ст. 42 КЗпП) дозволив йому оцінити продуктивність працівника з проекції роботи у Центрі і загалом враховувався разом з кваліфікацією для визначення переважного права.
Стаж роботи позивача у інших роботодавців, яким би він не був, не дає Центру розуміння та можливості оцінити продуктивність позивача, оскільки позивач не був суб`єктом цих правовідносин.
При цьому, безперервний стаж як переважне право (ч. 2 ст. 42 КЗпП) засосовувався б тільки при рівності кваліфікації та продуктивності.
Відповідач наголошує, що позивачці було запропоновано всі наявні у Центрі вакансії, які б відповідали освіті, кваліфікації та професійному досвіду роботи позивача. При цьому, фактично позивач відмовилася прийняти будь-яку пропозицію ще до ознайомлення з конкретними умовами праці.
Позивач стверджує, що вона кожні 5 років підтверджувала першу категорію, що начебто свідчить про відповідність посаді.
Однак відповідач зазначає, що позивач дійсно відповідає посаді з першою кваліфікаційною категорією. Проте, інші працівники мають вищу категорію, що з урахуванням застосованої сукупності критерій, надає їм переважне право при скороченні.
Відповідач зазначив, що позивач мала можливість підвищити категорію до введення воєнного стану, проте не скористалася цією можливістю. Інші працівники також працювали в умовах війни, проте мають вищу категорію, присвоєну їм раніше.

Вкотре не погоджуючись з доводами сторони відповідача, представник позивачки подав письмові пояснення, за змістом яких вважає, що законодавство дійсно не закріплює чітко визначений перелік критеріїв оцінки кваліфікації працівника, але, вочевидь, не достатньо оцінювати кваліфікацію помічників лікаря-епідеміолога так, як це зробив відповідач. 
Стверджував, що позивач постійно та системно набувала досвід, трудовий стаж, вміння та навички, виконуючи протягом свого трудового шляху роботу на посаді помічника лікаря-епідеміолога, що підтверджується такими документами: відомостями про підвищення кваліфікації, посвідченнями про підвищення кваліфікації, свідоцтвом про підвищення кваліфікації, почесною грамотою (документи додаються). Замовчуючи наявність стажу роботи на посаді помічника лікаря-епідеміолога до 2016-го року, відповідач не врахував ці обставини під час встановлення переважного права інших працівників на залишенні на роботі.
Також сторона позивача вважає, що неврахування відповідачем стажу роботи за професією помічника лікаря-епідеміолога, окрім, роботи в Центрі, та посилання на інші функції і правові статуси установ, організацій ґрунтується на неправильному розумінні відповідачем норм чинного законодавства України.
Щодо обов`язку роботодавця працевлаштувати вивільненого працівника представник позивача зазначив, що для визначення відповідності певній посаді за освітньо-кваліфікаційними вимогами роботодавець повинен співставити освіту, спеціальність, кваліфікацію, досвід, трудовий стаж працівника з освітньо-кваліфікаційними вимогами до вакантних посад не тільки тих, що мають аналогічну назву, а й інших посад, в тому числі нижчеоплачувані. Проте, як в порівняльній таблиці відповідача, так і з наданих ним до суду документів не вбачається такого співставлення та аналізу, ба більше навіть не зазначається про конкретні вакантні місця, наявні на час звільнення позивача.
Щодо твердження відповідача про те, що позивач відмовилася прийняти будь-яку пропозицію ще до ознайомлення з конкретними умовами праці, на підтвердження чого надано акт від 25.07.2025, сторона позивача зазначає, що з наданого відповідачем акта вбачається, що позивача було ознайомлено не з конкретними умовами праці, а зі змістом наказу про попередження про можливе вивільнення.

Ухвалою суду від 27.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Зазначене судове рішення мотивоване тим, що докази, які просив витребувати позивач, наявні у матеріалах справи.
Крім того представник відповідача 27.01.2026 надала суду посадову інструкцію помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб МЗ України», яка містить освітньо-кваліфікаційні вимоги до зайняття цієї посади.

Сторони справи про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши ті аргументи, які були викладені в заявах сторони позивача по суті спору.
Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Додатково звертала увагу на те, що вивільнювалася одночасно велика кількість працівників - 87 осіб. У відповідача перед всіма працівниками був обов`язок запропонувати інші вакансії. Якщо особа, яка попереджалася про вивільнення, погоджувалася на запропоновану вакансію, така вакансія набувала статусу заповненої. Позивачці запропонували одну з двох наявних аналогічний вакансій, однак вона фактично відмовилася від її заняття.
Відповідно до положень ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
На виконання вимог ч. 1 ст. 222 ЦПК України суд перед початком розгляду справи по суті запитав у представників сторін чи мають вони заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи. 
Щодо вказаного питання сторони повідомили, що заяви та клопотання відсутні.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Однак у подальшому, під час дослідження письмових доказів, представник позивача заявив усне клопотання про витребування у відповідача доказів, у задоволення якого судом відмовлено, у зв`язку з тим, що таке клопотання мало б бути подане у письмовій формі і до початку розгляду справи по суті.
З огляду на вказане, судом роз`яснено, що зазначене клопотання заявлено з пропуском процесуальних строків, а також по формі не відповідає вимогам ЦПК України. Тому у задоволенні клопотання представника позивача суд відмовив.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд установив таке.
Відповідно до записів в трудовій книжці позивачки ОСОБА_1 (а.с. 56-66): 
- 23.09.1994 позивача було прийнято на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківської районної санітарно-епідеміологічної станції, яку з 23.02.2007 було перейменовано в Державний заклад «Корсунь-Шевченківська районна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров`я України»;
- 29.12.2012 у зв`язку з ліквідацією Державного закладу «Корсунь-Шевченківська районна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров`я України» позивач була звільнена з посади помічника лікаря-епідеміолога за п. 1 ст. 40 КЗпП України;
- 30.01.2023 Корсунь-Шевченківським районним Центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п.п. 1, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;
- 17.07.2013 виплату допомоги припинено;
- 18.07.2013 позивач було прийнята на посаду помічника лікаря-епідеміолога відділу епідеміологічного нагляду Канівського міжрайонного управління;
- 01.08.2015 позивач була переведена на посаду помічника лікаря епідеміолога епідеміологічного відділу Канівського міжрайонного управління у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису;
- 31.03.2016 позивач була звільнена із займаної посади у зв`язку з переведенням до Державної установи «Черкаський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» за п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 01.07.2016 прийнята на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення районного лабораторного відділення Канівського міжрайонного відділу в порядку переведення з ДУ «Черкаський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», який з 08.08.2016 перейменований на Державну установу «Черкаський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України»;
- 20.12.2019 позивачку переміщено у Корсунь-Шевченківське лабораторне відділення;
- відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02 червня 2021 року № 1103 ДУ «Черкаський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 14 червня 2021 року перейменований на Державну установу «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»;
- 01.07.2021 позивача переміщено у Корсунь-Шевченківське відділення Черкаського районного відділу;
- 01.03.2023 позивач переведена на посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу.
Наказом Центру від 30.06.2025 № 318 введено в дію з 01.10.2025 нову структуру та новий штатний розпис Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (а.с. 128):
- структуру, затверджено 27.06.2025 Міністерства охорони здоров`я України;
- штатний розпис по загальному фонду з граничною чисельністю 495 штатних одиниць.
Штатний розпис – а.с. 39-38.
Відповідно до довідки Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про зміни у штатному розписі (а.с. 117) новим штатним розписом закріплено граничну чисельність 495 штатних одиниць, тоді як попередньою редакцією штатного розпису було закріплено 582 штатні одиниці. Посаду помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення скорочено з трьох до двох штатних одиниць. 
Тобто в установі кількість скорочення штату склала 87,0 штатних одиниць, у тому числі 1,0 штатна одиниця за посадою помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення.
Листом від 01.07.2025 № 12-1807/1 Центром повідомлено його первинну профспілкову організацію про зміни в організації виробництва і праці (а.с 187-188).
У відповідь на вказане повідомлення листом від 03.07.2025 № 7 первинна профспілкова організація Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у вказаний період згода профспілки потрібна лише для працівників, обраних до профспілкових органів. Тому згода виборного органу профспілкової організації на скорочення посад у більшості випадків не вимагається. Проте, у разі розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівниками, які є членами профспілкових органів, Центру необхідно звернутися до виборного органу профспілкової організації для отримання відповідної згоди, як це передбачено законодавством.
Одночасно профспілкова організація просила розглянути можливість переведення працівників, чиї посади підлягають скороченню, на інші посади в межах Центру, за умови відповідності їхньої кваліфікації (а.с. 50).
Відповідач стверджує, що позивач ОСОБА_1 не була членом профспілкової організації Центру. Сторона позивача зазначене твердження не спростовувала.
Наказом Центру від 02.07.2025 № 325 «Про здійснення заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці у ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» утворено комісію з питань здійснення заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці у ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» (а.с. 139-140), до складу якої увійшли представники Центру та Голова Первинної профспілкової організації Центру (далі – комісія).
Комісії необхідно було:
1. Провести спільні консультації з представниками адміністрації, первинної профспілкової організації та структурних підрозділів для розгляду і узгодження пропозицій щодо змін в організації виробництва і праці, а також мінімізації негативних наслідків для працівників.
2. Забезпечити оперативне опрацювання пропозицій працівників та надання відповідних роз`яснень щодо змін в організації виробництва і праці, з урахуванням їхніх прав та гарантій, передбачених чинним законодавством.
3. Опрацювати питання і підготувати пропозиції щодо використання матеріально-технічної бази (приміщень, обладнання тощо) структурних підрозділів, яких стосуються зміни в організації виробництва і праці, для найбільш ефективного виконання статутних повноважень.
4. Забезпечити здійснення заходів щодо недопущення порушення чинного законодавства під час процедури переміщення а також переведення працівників ДУ «Черкаський ОЦПХ МОЗ», посади яких виводяться згідно зі штатним розписом, включаючи складення списків працівників, які підлягають повідомленню про зміни, врахування переважного права на залишення на роботі, належне оформлення повідомлень, підготовку відповідних матеріалів для виплат, компенсацій, сприяння у працевлаштуванні тощо.
На виконання останнього пункту наказу від 02.07.2025 № 325 комісією ДУ «Черкаський ОЦПХ МОЗ» було сформовано порівняльну таблицю з визначенням осіб, які мають переважне право залишатися на роботі, або яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця (а.с. 13-35).
Критерії, за якими порівнювалися працівники були такими: освіта; категорія; безперервний стаж роботи в установі; додаткова інформація, у якій зазначалося про наявність заохочень та виконання повноважень інших осіб за їх відсутності. Також наявне поле щодо підстав переважного права залишатися на роботі.
У Корсунь-Шевченківському відділенні Черкаського міськрайонного відділу у зв`язку зі скороченням однієї з трьох наявних штатних одиниць посади помічника лікаря-епідеміолога результат порівняння працівників, що займають зазначені посади був таким:
Критерій	Позивач  ( ОСОБА_1 )	Помічник лікаря-епідеміолога Корсунь- Шевченківського відділення № 1	Помічник лікаря-епідеміолога Корсунь- Шевченківського відділення № 2	
Освіта	неповна вища	неповна вища	неповна вища	
Кваліфікаційна категорія	перша	вища	вища	
Безперервний стаж роботи в Центрі	9 років 3 місяці	12 років 5 місяців	12 років 5 місяців	
Додаткова інформація (нагороди)	відсутні	Грамота Центру (2024)	відсутні	

Про наявність у працівників Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу підстав переважного права залишатися на роботі не зазначено.
Відповідно до наказу ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 23.07.2025 № 197-О «Про попередження працівників про можливе вивільнення» у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» та відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України необхідно було персонально попередити працівників про можливе вивільнення (а.с. 51-54). 
Щодо Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу такими працівниками були позивач ОСОБА_1 – помічник лікаря-епідеміолога та ще одна особа, що займала посаду завідувача господарства.
На виконання вказаного наказу кадровою службою Центру було підготовлене попередження про можливе наступне вивільнення від 24.07.2025 за № 13-2014 (а.с. 55).
Також ОСОБА_1 було запропоновано вакантну посаду помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський ОЦПХ МОЗ». 
Попередження містить застереження про те, що якщо ОСОБА_1 не дасть письмової згоди (заяви) то підлягатиме звільненню після закінчення двомісячного строку з для ознайомлення з цим попередженням за пунктом 1 ст. 40 КЗпП України.
Однак, актом Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу б/н від 25.07.2025 зафіксовано, що 05.07.2025 помічнику лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу ДУ «Черкаський ОЦПХ МОЗ» ОСОБА_1 було запропоновано: 
1. Ознайомитися із наказом ДУ «Черкаський ОЦПХ МОЗ» від 23.07.2025 № 197-О «Про попередження працівників про можливе вивільнення».
2. Отримання попередження від 24.07.2025 № 13-2014 про можливе наступне вивільнення.
Проте ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом та від отримання попередження відмовилася.
Текст наказу та попередження зачитано вголос у присутності перерахованих у акті осіб, що засвідчено їх підписами (а.с. 108).
Позивач не надала згоди на заняття посади помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ».
Наказом генерального директора ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 30.09.2025 № 333-О «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 з 30.09.2025 звільнено з посади помічника лікаря-епідеміолога Корсунь-Шевченківського відділення Черкаського міськрайонного відділу у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 49).
За змістом сформованого ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» щодо Корсунь-Шевченківського відділення розрахунку середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 711,72 грн (а.с. 135).
Відповідно до статті 42-1 КЗпП листом від 31.10.2025 № 18-3112 Центр повідомив позивача про наявність вакантних посад помічника лікаря-епідеміолога, які з`явилися після її звільнення. Зазначений лист рекомендованим поштовим відправленням № 1800100663651 надіслано ОСОБА_1 . Однак лист повернуто відправнику без вручення адресату через закінчення встановленого терміну зберігання.
Відповідно до посадової інструкції помічника лікаря-епідеміолога відділу антимікробної резистентності та інфекційного контролю ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб МЗ України», затвердженої генеральним директором ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 01.10.2025 до цієї посади застосовуються такі освітньо-кваліфікаційні вимоги:
1. Помічник лікаря-епідеміолога вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта першого (бакалаврського) рівня галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Громадське здоров`я» або початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти за освітнім ступенем молодший бакалавр, або фахова передвища освіта за освітньо-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Медсестрииство» з наступною спеціалізацією (за профілем роботи) з «Епідеміології». Безперервний професійний розвиток. Наявність посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії за спеціальністю «Епідеміології». Стаж роботи за фахом – понад 10 років.
2. Помічник лікаря-епідеміолога І кваліфікаційної категорії: вища освіта першого (бакалаврського) рівня галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Громадське здоров`я» або початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти за освітнім ступенем молодший бакалавр, або фахова передвища освіта за освітньо-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Медсестрииство» з наступною спеціалізацією (за профілем роботи) з «Епідеміології». Безперервний професійний розвиток. Наявність посвідчення про присвоєння (підтвердження) І кваліфікаційної категорії за спеціальністю «Епідеміології». Стаж роботи за фахом – понад 7 років.
3. Помічник лікаря-епідеміолога ІІ кваліфікаційної категорії: вища освіта першого (бакалаврського) рівня галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Громадське здоров`я» або початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти за освітнім ступенем молодший бакалавр, або фахова передвища освіта за освітньо-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Медсестрииство» з наступною спеціалізацією (за профілем роботи) з «Епідеміології». Безперервний професійний розвиток. Наявність посвідчення про присвоєння (підтвердження) ІІ кваліфікаційної категорії за спеціальністю «Епідеміології». Стаж роботи за фахом – понад 5 років.
4. Помічник лікаря-епідеміолога: вища освіта першого (бакалаврського) рівня галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Громадське здоров`я» або початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти за освітнім ступенем молодший бакалавр, або фахова передвища освіта за освітньо-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр галузі знань «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Медсестрииство» з наступною спеціалізацією (за профілем роботи) з «Епідеміології». Безперервний професійний розвиток. Без вимог до стажу роботи.
Щодо рівня кваліфікації позивача та його підвищення, а також заохочень, до матеріалів справи додано такі документи:
- диплом НОМЕР_1 , виданий 28.02.1982 Ровенським медичним училищем, реєстраційний № 1764, про закінчення у 1982 році закінчила курс по спеціалізації «фельдшерська» та рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 24.02.1982 їй присвоєно кваліфікацію фельдшера;
- посвідчення № 1512 про проходження 15.11.2016 атестації в атестаційній комісії при управлінні охорони здоров`я Черкаської облдержадміністрації та підтвердження першої кваліфікаційної категорії медико-профілактичної справи;
- відомості про проходження підвищення кваліфікації та перепідготовки у Черкаському медичному коледжі у період з 17.10.2016 по 12.11.2016 за темою Удосконалення з епідеміології обсягом 144/4,8 годин/кредитів; оцінка – зараховано;
- почесну грамоту, видану 17.06.2001 головним державним санітарним лікарем Корсунь-Шевченківського району Кузнецовою Л.А., помічнику епідеміолога Корсунь-Шевченківської райсанепідстанції за сумлінну працю, досягнуті успіхи в проведенні профілактичної роботи та з нагоди Дня медичного працівника;
- свідоцтво № 11023 про проходження з 20.09.2010 по 16.10.2010 циклу підвищення кваліфікації при Черкаському медичному коледжі, виконання плану і програми циклу; складено екзамен (залік) з оцінкою зараховано;
- запис про проходження підвищення кваліфікації – постійно діючі курси перепідготовки та підвищення кваліфікації молодших медичних працівників (курси удосконалення помічників епідеміолога) з 02.10.2020 по 14.10.2020;
- посвідчення № 1069 про проходження 16.11.2011 атестації в атестаційній комісії при Черкаській обласній СЕС та присвоєння (зміни) першої кваліфікаційної категорії медико-профілактичної справи;
- запис про проходження підвищення кваліфікації – постійно діючі курси перепідготовки та підвищення кваліфікації молодших медичних працівників (курси удосконалення помічників епідеміолога) з 02.04.1990 по 16.05.1990;
- запис про проходження підвищення кваліфікації – постійно діючі курси перепідготовки та підвищення кваліфікації молодших медичних працівників (курси удосконалення помічників епідеміолога) з 13.03.1995 по 08.04.1995;
- посвідчення № 1332 про проходження 09.11.2021 атестації в атестаційній комісії при управлінні охорони здоров`я Черкаської облдержадміністрації та підтвердження першої кваліфікаційної категорії медико-профілактичної справи.

У правовідносинах, що виникли, суд повинен з`ясувати чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
З матеріалів справи вбачається, що з огляду на зміни у штатному розписі відповідача виникла необхідність у скороченні працівників Центру. Зазначена обставина позивачем не оспорюється.
Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:
1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;
2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;
4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;
5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;
6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;
7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;
8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;
9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;
11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
КЗпП України не розкриває зміст понять «висока кваліфікація» та «продуктивність праці», проте Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказує на те, що при визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічні посади чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.
Такими доказами (високої кваліфікації та продуктивності праці) можуть бути документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, виконання норм виробітку (продуктивність праці), розширення зони обслуговування, збільшення обсягу виконуваної роботи, суміщення професій тощо. При застосуванні положень ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати також наявність дисциплінарних стягнень. 
Окремо Верховний Суд зазначає, що стаж роботи сам по собі не є достатньою ознакою переважного права працівника на залишення на роботі.
Отже, хоч поняття «висока кваліфікація» та «продуктивність праці» законодавчо не визначені, вони трактуються ВС з вказівкою на невичерпність їх критеріїв, і це підводить до висновку, що такі поняття можуть визначатися з урахуванням специфіки роботи кожного підприємства.
Відповідно до сформованої відповідачем порівняльної таблиці з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, з метою визначення рівня кваліфікації та продуктивності праці до усіх працівників, посади яких підпадали під скорочення були застосовані такі критерії: освіта, категорія, безперервний стаж роботи в установі, додаткова інформація, у якій зазначалося про наявність заохочень та виконання повноважень інших осіб за їх відсутності.
Застосовані критерії щодо освіти, кваліфікаційної категорії, а також додаткова інформація, у сторони позивача заперечень не викликають.
Водночас, позивач вважає неправомірним те, що при порівнянні було враховано лише стаж роботи у Центрі, а не весь її стаж за життя.
Однак, як вбачається із зазначених вище висновків Верховного Суду, роботодавець може застосовувати орієнтовний перелік критеріїв на свій розсуд з урахуванням специфіки роботи підприємства. При цьому, стаж роботи сам по собі не є достатньою ознакою переважного права працівника на залишення на роботі
Відповідач обґрунтовує застосування критерію щодо безперервного стажу роботи в установі тим, що Центр є санітарно-профілактичним закладом охорони здоров`я з відповідними специфічними функціями та завданнями. Організаційно-правова форма Центру – державна організація (установа, заклад).
Указане підтверджується наявним у справі статутом Центру.
Попереднім місцем роботи позивача до Центру (з 18.07.2013 по 31.03.2016) був структурний підрозділ Головного управління Держсанепідслужби у Черкаській області, що відповідно до ЄДРЮО за своєю організаційною формою належав до органів державної влади, а не до санітарно-профілактичних закладів.
Тому суд погоджується з доводами відповідача про те, що безперервний стаж роботи саме у Центрі відображає знання специфіки його роботи, нормативних процедур та регламентів, які застосовуються працівниками у роботі.
Крім того, позивачка має першу кваліфікаційну категорію, яка є нижчою кваліфікацією порівняно з кваліфікацією інших осіб, які займали аналогічні посади та яким присвоєно вищу кваліфікаційну категорію.
Отже, суд дійшов висновку, що з огляду на застосовані критерії, позивач ОСОБА_1 має нижчу кваліфікацію і продуктивність праці порівняно з двома іншими особами, які також займали посади помічника лікаря-епідеміолога у Корсунь-Шевченківському відділенні Черкаського міськрайонного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ».
У тому разі коли працівники мали рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, перевага в залишенні на роботі надавалася б з урахуванням положень ч. 2 ст. 42 КЗпП України.
Щодо виконання відповідачем ч. 2 ст. 40 КЗпП України суд зазначає таке.
Відповідно до імперативних вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 
Про наступне вивільнення відповідач мав намір повідомити ОСОБА_1 24.07.2025. Повідомленням від 24.07.2025 № 13-2014 позивачці було запропоновано вакантну посаду помічника лікаря-епідеміолога у відділі антимікробної резистентності та інфекційного контролю Центру.
Однак, від отримання повідомлення позивач відмовилася, що підтверджується відповідним актом про відмову. Будь-якого іншого тлумачення, як про це зазначає сторона позивача, суд не вбачає.
Позивач згоди на переведення на запропоновану посаду роботодавцю не надала, тому наказом від 30.09.2025 була звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Таким чином відповідач за 2 місяці попередив ОСОБА_1 про наступне вивільнення.
Сторона позивача стверджує, що роботодавець протиправно запропонував їй не всі наявні у Центрі, зокрема у Корсунь-Шевченківському відділенні, вакансії. 
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду й існувала на день звільнення.
Отже, роботодавець має запропонувати працівнику, якого він вивільняє, всі вакансії, які були (з`явилися) на підприємстві, аж до моменту звільнення (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2023 року у справі № 199/4766/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 210/6543/21, від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 24 червня 2020 року у справі № 742/1209/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 466/7604/17).
Сам факт зміни в організації праці створює для роботодавця позитивне зобов`язання щодо збереження трудових правовідносин з його працівниками.
Належним виконанням такого зобов`язання є здійснення визначених КЗпП України дій, які нададуть працівникові можливість продовжити виконання попередніх функціональних обов`язків, а в разі неможливості, - інших, які відповідають його кваліфікації.
Звільнення з роботи є крайнім заходом у зв`язку з об`єктивною неможливістю збереження трудових правовідносин або ж через небажання працівника продовжувати працювати на запропонованих умовах (найкращих умовах, які роботодавець об`єктивно має змогу запропонувати з урахуванням приписів трудового законодавства з дотриманням прав інших працівників, зокрема щодо переважного права на залишення на роботі).
Відповідно до відповіді ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 29.10.2025 № 19-2171 на запити ОСОБА_1 у період з 23.07.2025 по 30.09.2025 у штатному розписі Центрі були наявні дві вакантні посади помічника лікаря-епідеміолога у відділі антимікробної резистентності та інфекційного контролю.
Ураховуючи, що посади є ідентичними за назвою, кваліфікаційними вимогами та функціональними обов`язками, одну з них було запропоновано позивачу.
Інших вакансій на момент попередження про звільнення не було, що підтверджується матеріалами справи та було підтримано представником відповідача у судовому засіданні.
У подальшому, до звільнення позивача, з`явилася інша вакансія, яка позивачу була також запропонована, що викладено вище.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач дотримався вимог ст.ст. 40, 42 КЗпП України при звільненні позивача у зв`язку зі скороченням штату Центру.
За таких обставин суд відмовляє у позові.
Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.
Відповідач: Державна установа «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», код ЄДРПОУ 38469768, адреса місцезнаходження: вулиця Захисників України, 3, м. Черкаси, 18005, інші дані суду не відомі.

Суддя	Літвінова Г.М.