Справа № 357/6699/26
1-кп/357/817/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , одноособово розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026116030000106 від 24.03.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 21.04.2004 року Апеляційним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187, п.п. 2, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. 10.04.2014 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 26 днів; 2) 06.04.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 3) 18.04.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на два роки. Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень призначити остаточне покарання до позбавлення волі строком на три роки шість місяців. 28.11.2023 звільнений з ДУ «Райківська ВК №73» по відбуттю строку покарання, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом вивчення обвинуваченого акту та доданих до нього матеріалів,

У С Т А Н О В И В:

В рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026116030000106 від 24.03.2026 відповідно до обвинувального акту встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме, те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі і «канабісу», включеного до таблиці ІІ вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:
обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, в експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);
діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності (ст. 20 Закону);
використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).
Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 , 24.03.2026 близько 19 год, перебуваючи по бульвару Олександрійському 40, поблизу школи №7 в м. Біла Церква, Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов прозорий пакет із полімерного матеріалу, всередині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожа на наркотичний засіб «канабіс».
Відкривши вказаний прозорий пакет зі знайденою речовиною, ОСОБА_2 пересвідчився за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом, а саме «канабісом», після чого приніс його до місця свого проживання, де залишив зберігати для власного вживання без мети збуту.
В подальшому, 24.03.2026 в період часу з 23 год. 08 хв. по 23 год. 15 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , до якої прибули працівники патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районні УПП у Київській області, за викликом матері ОСОБА_3 про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно останньої. В подальшому на запитання працівників патрульної поліції про зберігання незаконних в обігу предметів та речовин, останній повідомив, що зберігає наркотичний засіб, обіг якого обмежено – «канабісом», у ході проведення огляду місця події, добровільно надав працівникам поліції прозорий пакет із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено – «канабісом», масою (в перерахунку на висушену речовину) 14,19 г, яку ОСОБА_2 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачений був забезпечений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.
Тим самим обставини щодо вчинення кримінального проступку встановлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.
Таким чином, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
Також суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчинених діянь конкретним складом кримінального проступку, передбаченого Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, дійсною та вірною.
Тим самим, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. 
Те, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, наведені у вступній частині вироку, а саме ОСОБА_2 раніше судимий, на обліку у лікаря – психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, на працюючий, не має на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин, має місце проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, також суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, який є кримінальним проступком, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.
Таким чином, суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_2 є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненим порушенням.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 у порядку статей 122, 124 КПК України. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на засудженого до пробаційного нагляду  ОСОБА_2  покласти строком на 1 (один) рік такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу). 
Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання  ОСОБА_2 .
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки  ОСОБА_2  на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити  ОСОБА_2 , що в разі ухилення його від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2674 гривень 20 копійок.
Речовий доказ по справі, а саме змив з поліетиленового пакету, який поміщено до паперового конверту, який вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно квитанції №116 від 24.03.2026 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після вступу вироку в законну силу - знищити. 
Речовий доказ по справі, а саме речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено – «канабісом», масою (в перерахунку на висушену речовину) 14,19 г, що згідно квитанції №140 від 24.03.2026 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після вступу вироку в законну силу - знищити. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_4