МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 р. 	справа № 400/1312/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідачів	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати дії відповідачів щодо проведення нарахування пенсії за наявністю робочого стажу шестидесятирічного віку, з 27.09.24 р. не відповідними чинному законодавству України;
- зобов`язати відповідача 2 вчинити дії, що відповідають чинному законодавству України та провести нарахування позивачці пенсії за наявності робочого стажу з шістдесятирічного віку з 27.09.24 р., враховуючи час догляду за інвалідом до загального пенсійного стажу.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди по догляду за інвалідом 1 групи, а саме час догляду за дитиною віком до 16 років та чоловіком з 18.08.93 р. до 04.10.99 р., що призвело до відмови у призначенні пенсії за віком.
Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.12.24 р. № 143250020966 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 11.12.24 р. у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (31 року). На час звернення з заявою позивачка досягла 60-річного віку, страховий стаж позивачки становить 26 роки 12 днів. Зараховано всі періоди роботи позивачки. Також, в рішенні було роз`яснено підстави для зарахування до страхового стажу часу догляду за інвалідом I групи. Рішення вважає правомірним, а вимоги позивачки необґрунтованими. 
Від відповідача 2 надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області розглянуто заяву позивачки від 11.12.24 р. прийнято рішення від 16.12.24 р. № 143250020966, яким відмовлено позивачу в призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Так, на час звернення з заявою позивачці виповнилось 60 років, страховий стаж її складає 26 років 12 днів при необхідному 31 року. Відтак, рішення є правомірним. 
Від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила обґрунтування відповідачів та повністю підтримала позовні вимоги. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
11.12.24 р. позивачкою подано заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
За наслідками розгляду заяви позивачки від 11.12.24 р. за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 16.12.24 р. № 143250020966, яким відмовлено позивачці в призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Зі змісту рішення вбачається, що на день подання заяви про призначення пенсії вік позивачки становить 60 років, до страхового стажу позивачки відповідачем 1 зараховано 26 років 12 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи позивачки, при цьому надано роз`яснення підстав для зарахування періоду догляду за інвалідом I групи. 
Відповідно до статті 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 р. 
Починаючи з 1 січня 2018 р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 р. до 31 грудня 2024 р. - не менше 31 років. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.91 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.93 р. (далі - Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Так, відмовляючи позивачу у врахуванні до страхового стажу спірного періоду відповідач вказав, що ним зараховано всі періоди роботи позивачки і страховий стаж склав 26 років 12 днів, однак з матеріалів справи вбачається, що відповідачем 1 не було зараховано період догляду за особою з інвалідністю І групи та дитиною з інвалідністю. 
Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.91 р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено Порядок № 637.
Згідно із пунктом 10 Порядку № 637 час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:
- інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду;
- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).
Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.
Документами, які підтверджують встановлення інвалідності, можуть бути виписка із акту огляду медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.
Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.
До того ж, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.04 р. № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», чинної на час здійснення позивачкою догляду за дитиною з інвалідністю, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсацій на виплата.
При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.
У разі, якщо до січня 2004 р. непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації. Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсії на загальних підставах.
На підставі викладеного слідує, що час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років в період до 2004 р. (включно) зараховується, зокрема, на підставі акту фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.05 р. - у разі отримання компенсації по догляду за особою з інвалідністю, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.
Позивачка перебуває на обліку у Управлінні соціального захисту населення (Центральний район м. Миколаїв), згідно довідки вона у період з 21.10.93 р. до 04.10.99 р. здійснювала догляд за чоловіком, особою з інвалідністю І групи, що в свою чергу підтверджується довідкою МСЕК № 120123. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у період з 21.10.93 р. до 04.10.99 р. позивачка здійснювала догляд за чоловіком, особою з інвалідністю І групи, при цьому суд зазначає, що для зарахування цього періоду не залежить від даних про виплату компенсації по догляду. Відтак, зазначений період відповідачем 1 протиправно не зараховані до страхового стажу позивача. Зазначені вище документи в розумінні пункту 10 Порядку № 637 підтверджують, що позивачка здійснювала догляд за особою з інвалідністю І групи, яка потребувала стороннього догляду, та має бути зарахований до її страхового стажу.
При цьому, суд зазначає, що довідкою про отримання допомоги Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва від 06.12.24 р., позивачці проводились виплати компенсації по догляду за особою з інвалідністю II групи, дочкою позивачки (довідка МСЕК № 362303) в періоди з 01.03.05 р. до 31.08.05 р., з 01.12.07 р. до 28.02.08 р., з 01.10.18 р. до 28.02.21 р., однак підстав для зарахування цього періоду не має, оскільки у вказаний період її дочці було вже більше 16 років і група інвалідності встановлена II. Інших доказів щодо догляду за дитиною інвалідом до 16 років до суду не надано. 
Права позивачки порушені не діями відповідачів, а рішенням відповідача 1 від 16.12.24 р. № 143250020966. Відтак, зазначене рішення підлягає скасуванню, а спірний стаж підлягає зарахуванню.
При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є твердження позивачки, що дії стосовно зарахування до страхового стажу мають бути здійснені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, з огляду на наступне.
Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не здійснювало розгляд заяви позивачки, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.
Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачці, є уповноваженим органом, який має право зарахувати до страхового стажу, приймати рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу період догляду за особою з інвалідністю І групи, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду з 21.10.93 р. до 04.10.99 р. та повторно розглянути заяву від 11.12.24 р. про призначення пенсії за віком.
При цьому, вимога призначити позивачці пенсію за віком є передчасною і задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволенні позову.
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивачка сплатила у розмірі 1 211,20 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.20 р. у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачці в розмірі 1 211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ЄДРПОУ 22933548), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159), задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ЄДРПОУ 22933548) від 16.12.24 р. № 143250020966 про відмову у призначенні пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ЄДРПОУ 22933548) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) час догляду за особою з інвалідністю I групи з 21.10.93 р. до 04.10.99 р. та повторно розглянути заяву від 11.12.24 р.
4. В решті позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз