ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1000/25  Номер провадження 22-ц/814/1085/26	Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 14:57:49 (25 вересня 2025) до 14:00:00 (03 жовтня 2025); дата виготовлення повного текста судового рішення – 03 жовтня 2025) у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У квітні 2025 року АТ «ОГС «Полтавагаз» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача на його користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у сумі 6 729,88 грн.
В обґрунтування позову посилалося на те, що 05.12.2024 року представниками Кобеляцького УЕГС АТ “Полтавагаз” здійснено виїзд за місцем проживання споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами виїзду виявлено порушення, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання, використання природного газу споживачем за відсутності договору розподілу природного газу.
На виконання пункту 1 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем на місці виявлення правопорушення представниками Оператора ГРМ складено акт про порушення № 37 від 05.12. 2024 року.
17.12. 2024 року відповідно до вимог пункту 11 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії прийнято рішення про його задоволення і складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пред`явлено до сплати ОСОБА_1 в окремому платіжному рахунку.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу задоволений.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 6 729,88 грн (шість тисяч сімсот двадцять дев`ять грн 88 коп.) вартості необлікованого об`єму природного газу, також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп. (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що рішення суду ухвалене з порушенням вимог цивільного процесуального закону, які є безумовною підставою для його скасування.
Зокрема, у позові містилися персональні дані відповідача (ідентифікаційний код і дата народження), які йому не належать; позов не містив відомостей про представника позивача, а документи, які підтверджують його повноваження, долучені у справу з порушенням вимог ст.257 ЦПК України.
Суд безпідставно під час розгляду справи вніс зміни до персональних даних позивача та не розглянув подані позивачем клопотання від 03 липня, 13 серпня, 17 вересня і 01 жовтня 2025 року, не повідомив відповідача про результат розгляду його клопотань.
Суд порушив вимоги ст.189 і ст. 196 ЦПК України у частині строків призначення і розгляду справи.
Долучені у справу довіреності представника АТ «Полтавагаз» і керуючого Кобеляцьким УЕГС не містять ідентифікаційних даних, підтверджуючих особу; у справі відсутній ордер адвоката (представника позивача).
В апеляційній скарзі наголошується, що АТ «Полтавагаз» не є стороною договору постачання газу, а тому не має права вимоги про стягнення вартості спожитого газу.

18 лютого 2026 року апеляційним судом отримані доповнення до апеляційної скарги, надіслані ОСОБА_1 поштою (дата відправлення – 13 лютого 2026 року).
Відповідно до ч.1 ст.364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Доповнення до апеляційної скарги подані ОСОБА_1 після сплину строку на апеляційне оскарження, встановленого ст.354 ЦПК України, і не містять обгрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку на вчинення процесуальної дії, у зв?язку з чим отримані доповнення до апеляційної скарги апеляційним судом приєднуються до матеріалів справи, проте при перевірці законності і обгрунтованості рішення суду першої інстанції до уваги не приймаються. 

Відзив АТ «ОГС «Полтавагаз» на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Русняк Л. І. по реєстру № 2248 17 вересня 2024 року, придбав у власність земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 .
05.12.2024 року представниками Кобеляцького УЕГС АТ “Полтавагаз” здійснено виїзд за місцем проживання споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами виїзду виявлено порушення, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання, використання природного газу споживачем за відсутності договору розподілу природного газу.
На виконання пункту 1 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем на місці виявлення правопорушення представниками Оператора ГРМ складено акт про порушення № 37 від 05.12. 2024 року за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу.
17.12. 2024 року відповідно до вимог пункту 11 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії прийнято рішення про його задоволення повністю та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пред`явлено до сплати ОСОБА_1 в окремому платіжному рахунку.
Станом на час звернення з позовом вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу становить 6 729.88 грн і відповідачем у добровільному порядку не сплачена.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили, що 05.12.2024 здійснювали виїзд до будинку по АДРЕСА_2 , до якого раніше було припинено розподіл природного газу та ними було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме несанкціоноване відновлення газоспоживання та відбір природного газу без укладення договору розподілу природного газу, а також наявність витоків газу. За вказаною адресою було припинено розподіл природного газу, про що складено акт від 05. 12.2024.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем, як суб`єктом ринку природного газу вчинено порушення законодавства у сфері питань фукціонування ринку природного газу, а тому відповідач повинен нести відповідальність згідно із законом.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.
АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (Постанова НКРЕКП №778 від 15.06.2017р. зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП №941 від 04.06.2019р.) здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Предмет спору у цій справі - вимога про стягнення з відповідача вартості необлікованого (донарахованого) об?єму природного газу.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України (стаття перша Закону).
До сфери діяльності Регулятора належить, зокрема державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, утому числі діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу (стаття друга Закону).
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг (ч.2 статті третьої Закону);
Статтею 14 Закону встановлено, що Регулятор на своїх засіданнях, зокрема: 
розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції;
розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг;
приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції;
розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків (частина четверта);
Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.
Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку (частина шоста).
Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.
Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності (частина сьома)
Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина дев`ята).
Відповідно до статті 17 Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема:
приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;
розробляє та затверджує нормативно-правові акти, у тому числі:
ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;
порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов;
правила ринку, правила ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії";
кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них;
порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання;
порядок ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Регулятором;
затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону;
здійснює сертифікацію операторів системи передачі, газотранспортної системи та операторів газосховищ відповідно до встановленого ним порядку.
Отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, створена і провадить свою діяльність на підставі та у відповідності до Законів України «Про ринок природного газу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».
У межах повноважень, визначених зазначеними Законами Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, видала постанову №778 від 15 липня 2017 року, якою ПАТ «Полтавагаз» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області (крім міст Кременчук, Лубни, Горішні Плавні, Лубенського, Пирятинського, Оржицького, Гребінківського, Гадяцького, Семенівського, Кременчуцького районів та села Радянське Кобеляцького району Полтавської області), де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ПОЛТАВАГАЗ».
У межах повноважень, визначених Законами, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердила Кодекс газорозподільних систем (постанова від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824) і Типовий договір розподілу природного газу (постанова від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829).
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Згідно п.1 ч.2 цієї статті виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг.
Відповідно до пункту 2 Глави 3 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану – з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору – з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Полтавагаз» не є належним позивачем, якому належить право вимоги у спірних правовідносинах, є необгрунтованими.
Твердження апеляційної скарги про порушення судом приписів ст. 189 і ст.196 ЦПК України апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.30, ухвала суду від 08 травня 2025 року).
Поданий суду позов підписаний керуючим Кобеляцьким УЕГС (а.с.4), який діяв у межах своїх повноважень на підставі належним чином оформленої довіреності, копія якої долучена до позову (а.с.6). 
Після отримання судом 05 червня 2025 року заперечень ОСОБА_1 (а.с.34) АТ «Полтавгаз» наступного дня подало суду заяву з правильними персональними даними відповідача (ідентифікаційний код і дата народження) і належним чином оформлену і посвідчену копію довіреності на ім?я Любовського В.М., які суд обгрунтовано прийняв до уваги.
Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю (зокрема юридичної особи) або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Отже, доводи апеляційної скарги про недолучення ордеру адвоката Любовського В.М. на підтвердження його повноважень представника позивача є необгрунтованими. 
05 червня (а.с.34), 13 серпня (а.с.45) 2025 року судом отримані заперечення відповідача щодо відкриття провадження у справі з посиланням на неправильні персональні дані відповідача, зазначені у позові, а також клопотання про порушення процесуальних строків, передбачених ст.189 і ст.196 ЦПК України.
19 вересня 2025 року судом отримана заява відповідача про порушення судом процесуальних строків (а.с.63-64).
Суд першої інстанції окремих процесуальних рішень з приводу отриманих заяв не ухвалював, проте такі, за твердженням відповідача, «порушення» процесуального закону не позбавили відповідача права бути обізнаним про зміст заявлених до нього вимог, про дату час і місце розгляду судом пред?явленого до нього позову; при цьому відповідач правом подання відзиву на позов, подання доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, участі у судовому засіданні не скористався.
У рішенні суду по суті спору від 03 жовтня 2025 року містяться висновки по суті поданих відповідачем заяв (клопотань).
Наведені в апеляційній скарзі порушення судом вимог процесуального закону не передбачені ч.3 ст.376 ЦПК України, не є такими, що позбавили відповідача права захищати свої законні права та інтереси у суді у порядку, визначеному законом, і не призвели до неправильного вирішення спору по суті. 
Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України. 
Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді А.І.Дорош 

В.М.Триголов