Кагарлицький районний суд Київської області 

Справа № 368/293/26 
номер провадження 1-кп/368/111/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2026 рокуКагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 12025111230001913 від 01.11.2025 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, освіта середньо-спеціальна, розлученого, непрацюючого, в силу ст.. 89 КК України вважається таким що не має судимостей, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 246 ч. 1 КК України, 

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення – прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 

представник потерпілого в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_5 

- сторони захисту –
обвинуваченого ОСОБА_3 

сторони цивільного позову:

представники цивільного позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 

цивільний відповідач ОСОБА_3 , - 
в с т а н о в и в:
відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 7 Лісового кодексу України природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють орган державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Однак, у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів України, у ОСОБА_3 наприкінці жовтня 2025 року, точної дати та часу судовим розслідуванням не встановлено, виник прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, які росли у лісовому масиві, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області.
ОСОБА_3 усвідомлюючи той факт, що ліси є національним багатством України і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, вирішив реалізувати умисел, направлений на незаконну порубку дерев на землях в межах Кагарлицької міської територіальної громади.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_6 , який був не обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.2025 приблизно о 09 год. 30 хв., на попутному транспорті прибули до лісового масиву, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області з метою незаконної порубки дерев.
ОСОБА_3 реалізуючи умисел на незаконну порубку дерев, що росли в лісовому масиві між м. Кагарлик та с. Тернівка, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, разом з ОСОБА_6 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.25 близько 10 години 00 хвилин перебуваючи на земельній ділянці з географічними координатами 49°49'46.6"N 30°48'26.2"Е (49,8296200, 30,8072690 відповідно додатку Google maps) за допомогою власної бензинової пили марки «Дніпро-М» ОСОБА_7 , шляхом повного відокремлення стовбуру від кореня здійснив незаконну порубку сімнадцяти дерев породи «Клен» та «Акація», а саме: розміром 28 x 28 см, породи «Клен»; розміром 26 x 26 см, породи «Клен»; розміром 35 x 35 см, породи «Акація»; розміром 24 x 25 см, породи «Акація»; розміром 25 x 24 см, породи «Акація»; розміром 26 x 31 см, породи «Акація»; розміром 28 x 30 см, породи «Акація»;  розміром 30 x 36 см, породи «Акація»; розміром 30 x 31 см, породи «Акація»; розміром 24 x 31 см, породи «Акація»; розміром 28 x 22  см, породи «Акація»; розміром 56 x 57 см, породи «Акація»; розміром 18 x 19 см, породи «Акація»; розміром 19 x 21 см, породи «Акація»; розміром 43 x 45 см, породи «Клен»; розміром 10 x 12 см, породи «Клен»; розміром 31 x 30 см, породи «Клен» до ступеня припинення росту. Діяння ОСОБА_3 мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із спричиненими наслідками.
Розмір шкоди, заподіяний довкіллю внаслідок незаконної вирубки 17-ти сиро ростучих дерев породи «Клен» та «Акація», на земельній ділянці у кварталі 33 виділ 1, що знаходиться у користуванні Маслівського лісництва, Богуславського надлісництва, філії «Столисний лісовий офіс», ДП «Ліси України» відповідно до протоколу огляду місця події від 31.10.2025, наведений у розрахунку, (з урахуванням індексації) становить 145 916, 50 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
В результаті незаконної порубки лісу ОСОБА_3 спричинено майнову шкоду Кагарлицькій міській територіальній громаді на загальну суму 145 916, 50 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Згідно підпункту 169.1.1 ст.169 розділу 4 Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2025 рік дорівнює 3028 гривень.
Згідно примітки до ст. 246 КК України істотною шкодою вважається така шкода, яка у 20 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, завдана шкода у розмірі 145 916, 50 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок) у 48 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є істотною.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.. 246 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що так в дійсності зранку з ОСОБА_6 різав дерева між м. Кагарлик та с. Тернівка, але не знав, що різати не можна без відповідного дозволу. Кається. Більше таке робити не буде. 

Представник потерпілого в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_5 пояснила, що вона підтримує заявлений позов та погоджується із запропонованою мірою покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, представника потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, представник потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.. 246 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 246 КК України, а саме: 
як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотної шкоди. 
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мали місця діяння, у вчиненні яких обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно вимоги про судимість № 136003-2025 від 26.11.2025 р. станом на 02.12.2025 року ОСОБА_3 в силу ст.. 89 КК України вважається таким що не має судимостей.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області вбачається, що згідно інформації завідувача сектору реєстрації місця проживання відділу ЦНАП ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований у Кагарлицькій МТГ. При виконавчому комітеті міської ради відсутні будь-які інші дані відносно гр. ОСОБА_3 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 246 КК України передбачає покарання у виді штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є нетяжким злочином. 

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд відносить – щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно досудової доповіді складеної провідним інспектором Обухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області встановлено, що дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її виправлення без обмеження проживання, умов її життєдіяльності відносин у суспільстві, або позбавлення волі на результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної певний строк небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції для суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення у випадку прийняття судом рішення про призначення у виді пробаційного нагляду, вважають доцільним крім обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на особу додатковий обов`язок, передбачений ч.3 цієї статті, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації. У разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважаємо доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме: визнання вини, де його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу, має місце постійного проживання, часткове добровільне відшкодування завданих збитків, посередньо характеризується, наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді пробаційного нагляду та висновок досудової доповіді, а тому суд вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті КК України. 
Відповідно до положень ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу суд вважає неможливим, оскільки офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу обвинувачений не має.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». 
На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Що стосується цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Цивільний позов начальника Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури звернувся із позовом в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області та просить суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Кагарлицької міської ради (код ЄДРПОУ 04054613) шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 127 599,67 грн., обґрунтовуючи позов наступним.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 7 Лісового кодексу України природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють орган державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Однак, у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів України, у ОСОБА_3 наприкінці жовтня 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, виник прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, які росли у лісовому масиві, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області.
ОСОБА_3 усвідомлюючи той факт, що ліси є національним багатством України і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, вирішив реалізувати умисел, направлений на незаконну порубку дерев на землях в межах Кагарлицької міської територіальної громади.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_6 , який був не обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.2025 приблизно о 09 год. 30 хв., на попутному транспорті прибули до лісового масиву, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області з метою незаконної порубки дерев.
ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на незаконну порубку дерев, що росли в лісовому масиві між м. Кагарлик та с. Тернівка, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, разом з ОСОБА_6 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.25 близько 10 години 00 хвилин перебуваючи на земельній ділянці з географічними координатами 49°49'46.6"N 30°48'26.2"Е (49,8296200, 30,8072690 відповідно додатку Google maps) за допомогою власної бензинової пили марки «Дніпро-М» ОСОБА_7 , шляхом повного відокремлення стовбуру від кореня здійснив незаконну порубку сімнадцяти дерев породи «Клен» та «Акація», а саме: розміром 28x28 см, породи «Клен»; розміром 26x26 см, породи «Клен»; розміром 35x35 см, породи «Акація»; розміром 24x25 см, породи «Акація»; розміром 25x24 см, породи «Акація»; розміром 26x31 см, породи «Акація»; розміром 28x30 см, породи «Акація»; розміром 30x36 см, породи «Акація»; розміром 30x31 см, породи «Акація»; розміром 24x31 см, породи «Акація»; розміром 28x22 см, породи «Акація»; розміром 56x57 см, породи «Акація»; розміром 18x19 см, породи «Акація»; розміром 19x21 см, породи «Акація»; розміром 43x45 см, породи «Клен»; розміром 10x12 см, породи «Клен»; розміром 31x30 см, породи «Клен» до ступеня припинення росту. Діяння ОСОБА_3 мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із спричиненими наслідками.
Розмір шкоди, заподіяний довкіллю внаслідок незаконної вирубки 17-ти сиро ростучих дерев породи «Клен» та «Акація», на земельній ділянці у кварталі 33 виділ 1, що знаходиться у користуванні Маслівського лісництва, Богуславського надлісництва, філії «Столисний лісовий офіс», ДП «Ліси України» відповідно до протоколу огляду місця події від 31.10.2025, наведений у розрахунку, (з урахуванням індексації) становить 145 916, 50 грн.
В результаті незаконної порубки лісу ОСОБА_3 спричинено майнову шкоду Кагарлицькій міській територіальній громаді на загальну суму 145 916, 50 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Згідно підпункту 169.1.1 ст.169 розділу 4 Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2025 рік дорівнює 3028 гривень.
Згідно примітки до ст. 246 КК України істотною шкодою вважається така шкода, яка у 20 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, завдана шкода у розмірі 145 916, 50 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок) у 48 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є істотною.
Отже, кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 1 ст. 246 КК України, ОСОБА_3 заподіяв Кагарлицькій міській раді Київської області майнову шкоду на загальну суму 145 916, 50 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
В ході досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_3 частково відшкодовано збитки в сумі 18 316, 83 грн.
Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно ст.ст. 105, 107 Лісового Кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Статтею 127 КПК України передбачено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цією ж статтею встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі певного органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, є представником держави, а не органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, є представником держави, а не такого органу.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави.
Згідно зі ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Самовільна порубка дерев вчинена у інших лісових насадженнях, що знаходяться в лісовому масиві між м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області, які належать до лісового фонду України та знаходяться в межах Кагарлицької міської територіальної громади, а тому шкода, заподіяна внаслідок самовільної порубки, підлягає стягненню до місцевого бюджету Кагарлицької міської ради Київської області.
Неотримання вищевказаних коштів порушує інтереси держави, оскільки відбувається недофінансування бюджетних установ, організацій, соціальних програм, що створює загрозу стабільності соціальної політики держави, а тому є правові підстави для пред`явлення прокурором позову до суду на їх захист, в межах його компетенції, відповідно до ст. 131-1 Конституції України.
Кагарлицька міська рада не вжила заходів щодо відшкодування збитків, завданих незаконними діями ОСОБА_3 , що призводить до порушення інтересів держави.
Відповідно до інформації Кагарлицької міської ради від 16.02.2026 № 428/04-19 представником Кагарлицької міської ради Київської області цивільний позов про відшкодування заподіяних матеріальних збитків до ОСОБА_3 заявлятись не буде.
За наявності достатніх підстав, до цього часу не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ОСОБА_3 , тобто уповноважений орган фактично визнає неможливість самостійного належного захисту майнових інтересів держави, що свідчить про бездіяльність органу, уповноваженого державою.
Вказані обставини стали підставою для звернення Обухівською окружною прокуратурою Київської області з даним позовом в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Київської області, як органу, який є розпорядником бюджетних коштів на території Кагарлицької міської територіальної громади.
Позовні вимоги підтверджуються доказами, зібраними в ході досудового розслідування, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, судовий збір не сплачується.

Представник цивільного позивача в особі Кагарлицької міської ради ОСОБА_5 та прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги та просять задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення з урахуванням раніш проведеної ним оплати.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 12025111230001913, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2025, щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Судом встановлено, що відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 7 Лісового кодексу України природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють орган державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Однак, у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів України, у ОСОБА_3 наприкінці жовтня 2025 року, точної дати та часу судовим розслідуванням не встановлено, виник прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, які росли у лісовому масиві, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області.
ОСОБА_3 усвідомлюючи той факт, що ліси є національним багатством України і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, вирішив реалізувати умисел, направлений на незаконну порубку дерев на землях в межах Кагарлицької міської територіальної громади.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_6 , який був не обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.2025 приблизно о 09 год. 30 хв., на попутному транспорті прибули до лісового масиву, що знаходиться між населеними пунктами м. Кагарлик та с. Тернівка Обухівського району Київської області з метою незаконної порубки дерев.
ОСОБА_3 реалізуючи умисел на незаконну порубку дерев, що росли в лісовому масиві між м. Кагарлик та с. Тернівка, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, разом з ОСОБА_6 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, 31.10.25 близько 10 години 00 хвилин перебуваючи на земельній ділянці з географічними координатами 49°49'46.6"N 30°48'26.2"Е (49,8296200, 30,8072690 відповідно додатку Google maps) за допомогою власної бензинової пили марки «Дніпро-М» ОСОБА_7 , шляхом повного відокремлення стовбуру від кореня здійснив незаконну порубку сімнадцяти дерев породи «Клен» та «Акація», а саме: розміром 28 x 28 см, породи «Клен»; розміром 26 x 26 см, породи «Клен»; розміром 35 x 35 см, породи «Акація»; розміром 24 x 25 см, породи «Акація»; розміром 25 x 24 см, породи «Акація»; розміром 26 x 31 см, породи «Акація»; розміром 28 x 30 см, породи «Акація»;  розміром 30 x 36 см, породи «Акація»; розміром 30 x 31 см, породи «Акація»; розміром 24 x 31 см, породи «Акація»; розміром 28 x 22  см, породи «Акація»; розміром 56 x 57 см, породи «Акація»; розміром 18 x 19 см, породи «Акація»; розміром 19 x 21 см, породи «Акація»; розміром 43 x 45 см, породи «Клен»; розміром 10 x 12 см, породи «Клен»; розміром 31 x 30 см, породи «Клен» до ступеня припинення росту. Діяння ОСОБА_3 мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із спричиненими наслідками.
Розмір шкоди, заподіяний довкіллю внаслідок незаконної вирубки 17-ти сиро ростучих дерев породи «Клен» та «Акація», на земельній ділянці у кварталі 33 виділ 1 що знаходиться у користуванні Маслівського лісництва, Богуславського надлісництва, філії «Столисний лісовий офіс», ДП «Ліси України» відповідно до протоколу огляду місця події від 31.10.2025, наведений у розрахунку, (з урахуванням індексації) становить 145 916, 50 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
В результаті незаконної порубки лісу ОСОБА_3 спричинено майнову шкоду Кагарлицькій міській територіальній громаді на загальну суму 145 916, 50 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок).
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Згідно підпункту 169.1.1 ст.169 розділу 4 Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2025 рік дорівнює 3028 гривень.
Згідно примітки до ст. 246 КК України істотною шкодою вважається така шкода, яка у 20 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, завдана шкода у розмірі 145 916, 50 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 50 копійок) у 48 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є істотною.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" - особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, передбачена статтею 105 Лісового Кодексу України.
Згідно зі статтею 107 Лісового Кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Судом встановлено, що діями обвинуваченого завдано збитків державі незаконною порубкою дерев в розмірі 145 916,50 грн., що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження та підтверджується висновком експерта № СЕ-19/111-25/73853-ФХЕД від 08.12.2025 року за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, цивільними відповідачами, так і їхніми представника в порушення вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, не надано жодних належних доказів на спростування позовних вимог.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.
Враховуючи визнання позову обвинуваченим ОСОБА_3 , який добровільно частково відшкодував спричинену шкоду в сумі 18 316,83 грн., цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід вирішити на підставі ст.. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За правилами ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно з п. 1 цієї норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Правилами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України та ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) цього майна знав про його незаконне використання. У випадку, якщо власник цього майна не знав і не міг знати про його незаконне використання, таке майно повертається власнику.
Верховний Суд у своїх постановах вказував на те, що при застосуванні спеціальної конфіскації у кожному конкретному випадку необхідно не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК України, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
Враховуючи, що 6,63 складометрів деревини породи «Клен» та «Акація» є предметом скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також дві бензинові пили: одна в корпусі чорного кольору без маркування та назви, інша в корпусі чорного кольору марки «Дніпро-М» DSG 52 Н є знаряддям вчиненого злочину і є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, тому з огляду на зазначені вимоги кримінального та кримінального процесуального закону підлягають спеціальній конфіскації.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження. 
Арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2025 р., слід скасувати.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії судового розгляду не обирався, і підстави для його обрання відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд, -  
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.
На підставі п.. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки протягом пробаційного нагляду:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації. 

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов начальника Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ) на користь держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області (код ЄДРПОУ 04054613) шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 127 599 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 67 копійок, що підлягає зарахуванню на рахунок для обліку місцевого бюджету, який належить Кагарлицькій міській раді за наступними реквізитами:
Отримувач: ГУК у Київській області, Кагарлицька міська рада, 24062100
Код отримувача: 37955989
Банк отримувача: Казначейство України
Рахунок: №UA498999980333149331000010816
Код класифікації доходів бюджету: 24062100
Найменування коду класифікації доходів бюджету: «Грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість проведеної судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/111-25/73853-ФХЕД від 08.12.2025 р. в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) грн. 20 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: 6,63 складометрів деревини породи «Клен» та «Акація», які передані на тимчасове зберігання до ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, конфіскувати в дохід держави.

На підставі пункту 4 частини 1 статті 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та речові докази, а саме: дві бензинові пили: одна в корпусі чорного кольору без маркування та назви, інша в корпусі чорного кольору марки «Дніпро-М» DSG 52 Н, конфіскувати у власність держави.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2025 року на виявлене та вилучене 31.10.2025 під час проведення огляду за межами м. Кагарлик в напрямку села Тернівка Обухівського району Київської області, на земельній ділянці з географічними координатами 49,8296200, 30,8072690 (відповідно додатку Google maps): 6,63 складометрів деревини породи «Клен» та «Акація» та дві бензинові пили: одна в корпусі чорного кольору без маркування та назви, інша в корпусі чорного кольору марки «Дніпро-М» DSG 52 H, які споряджені бирками з підписами слідчого і понятих, скасувати.  

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1