Справа № 464/7707/25
пр.№ 2/464/436/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2026 року

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючої-судді Бойко О.М.
секретар судового засідання Константинова С.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - 
в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачі зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , основним квартиронаймачем якої є ОСОБА_1 . Окрім них в квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_4 , який у 2023 року залишив спірну квартиру. Вони самостійно несуть витрати на утримання квартири, оплату житлово-комунальних послуг, проводять поточні ремонти помешкання. Відповідач хоч є зареєстрованим у квартирі, проте, жодної участі у цих витратах не бере, квартирою не цікавиться, жодних його речей у квартирі немає. Будь-яких стосунків чи зв`язку відповідач з ними не підтримує, намірів проживати у квартирі не виявляє, хоча перешкод у користуванні квартирою йому не чинили ніколи. Вважають, що відповідач, у зв`язку з наведеним та на підставі ст.ст.71,72 Житлового кодексу України втратив право користування спірною квартирою. 
Представник позивачів позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить позов задоволити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , допитаних у якості свідків, пояснення представника позивачів, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Стаття 71 Житлового кодексу встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 цього ж кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з роз`ясненнями, що містить п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади №199709 від 14.08.2025. Вказана квартира складається із 3 житлових кімнат, житловою площею 41,58 кв.м, загальна площа квартири 66,6 кв.м., заселена на підставі ордеру на вселення №019101 від 30.05.1988, який видано ОСОБА_1 . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 26.09.2005.
Як вбачається з акту затвердженого директором ТОВ «Сихівська управляюча компанія» від 14.03.2025 р. ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі з 2023 року.
Окрім цього, факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується показаннями позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , допитаних у якості свідків, які є тіткою та дідусем відповідача, а також показаннями свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідача, а також ОСОБА_6 . Вказані свідки ствердили, що матір відповідача із квартири переїхала проживати у будинок, у зв`язку із чим знялась з реєстрації у спірній квартирі. Натомість відповідач, який вже досяг повноліття, відмовився переїзджати разом із матір`ю, а в подальшому залишив і спірну квартиру, влаштовуючи своє власне життя. З родичами спершу зрідка підтримував контакт, а у подальшому припинив спілкування. Коли пішов з квартири то забрав усі свої речі та докукменти. Йому ніхто не чинив перешкод у користуванні квартирою, однак він і не робив спроб повернутись проживати. 
Будь-яких поважних причин непроживання відповідача, які б давали підставу для продовження строку збереження права на користування спірною квартирою, судом не встановлено. 
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не проживаючи у спірній квартирі понад встановлений законом шестимісячний строк збереження права користування ним, без поважних причин, втратив право на користування квартирою АДРЕСА_3 , а тому позов підлягає задоволенню .
На підставі ст.ст.71,72 Житлового кодексу та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 130, 137, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 20.03.2026.

Головуюча