ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3664/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 Військової частини НОМЕР_1 та на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 р. (суддя Артоуз О.О) в адміністративній справі №280/3664/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01 січня 2022 р., на 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 19 вересня 2022 р. по 14 лютого 2024 р.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за нормами чинними станом на 01 січня 2022 р., на 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів 
грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 19 вересня 2022 р. по 14 лютого 2024 р.;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30. серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, нарахувати та виплатити йому грошову допомогу для оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому суми грошової компенсації за невикористані 20 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, 5 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані 20 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, 5 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому суми грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023 та 2024 роки, виходячи із розрахунку 14 календарних днів на рік, виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення, визначеного з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023 та 2024 роки, виходячи із розрахунку 14 календарних днів на рік, виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення, визначеного з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у відповідності до ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначеного у відсотковому значенні від місячного грошового забезпечення, розрахованого із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у відповідності до ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначеного у відсотковому значенні від місячного грошового забезпечення, розрахованого з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних 
додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням.
В обгрунтвання позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 в період з 19 вересня 2022 р. по 14 лютого 2024 р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка протиправно здійснювала йому розрахунок грошового забезпечення та інших виплат, із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 р. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та відкрито провадження за позовною заявою, справу №280/3664/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 р., позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01 січня 2022 р. та на 01 січня 2023 р. у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 19 вересня 2022 р. по 19 травня 2023 р.;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за нормами чинними станом на 01 січня 2022 р. та на 01 січня 2023 р. у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 19 вересня 2022 р. по 19 травня 2023 р., із урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 та 2023 роки із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. 
Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку сторонами у справі.
Позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову за період з 20 травня 2023 р. по 14 лютого 2024 р., та прийняти нове рішення, яким вказані вимоги задовольнити, а також змінити рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Скаржник/позивач просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 р. у справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 р., визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. №481, якою для обрахунку грошового забезпечення та інших виплат було визначено фіксовану величину у 1762,00 грн. Також вказано, що судом першої інстанції невірно зменшено розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. 
Скаржником/позивачем додатково подано суду апеляційної інстанції додаткові пояснення щодо необхідності врахування при розгляді справи правових висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 17 лютого 2026р. у справі. №520/5814/24. Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду або узадоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про порушення позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав він дізнався в червні 2023 р., а до суду звернувся лише 07 травня 2025 р. Скаржник/відповідач наполягає на правомірності здійсненого позивачу розрахунку розміру грошового забезпечення, виходячі із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 р., а з 20 травня 2023 р. - із урахуванням сталої величини 1762,00 грн. Скаржник/відповідач вважає, що підстави для виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р. - відсутні, оскільки судом позовні вимоги задоволено за період по 19 травня 2023 р., а позивачу вказана допомога була виплачена у липні 2023 р. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
ОСОБА_1 з 19 вересня 2022 р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та з 14 лютого 2024 р. був звільнений у відставку згідно наказу № 69 від 01 березня 2024 р. в якому вказано, що його вислуга років у Збройних Силах України: календарна – 2 роки 4 місяці 18 днів; пільгова – 1 рік 6 місяців 9 днів; загальна – 3 роки 10 місяців 27 днів; щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася, за 2023 рік надавалася у кількості 25 календарних днів, за 2024 рік не надавалася; виплатити грошову компенсацію за: 20 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік; 5 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; 30 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; виплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій: строком 14 календарних днів за 2022 рік; строком 14 календарних днів за 2023 рік; строком 14 календарних днів за 2024 рік; виплатити грошову допомогу на оздоровлення. 
Не погоджуючись із визначенням за період служби розміру грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, а також компенсацій за невикористані відпустки та грошової допомоги при звільненні, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 р. на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. тарифний коефіцієнт, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом. 
Частково задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2020 року - дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18, виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення із урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт. Також суд вказав, що з 20 травня 2023 р. - дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 481 та до моменту набрання чинності рішенням Київського окружного адміністративного 
суду від 14 березня 2025 р. у справі № 320/29450/24 (18 червня 2025 р.), базова величина, з якої обраховується розміри посадових окладів, окладів (спеціальним) званням військовослужбовців становить 1762,00 грн. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду слід зазначити наступне. 
Відповідно до частини 1,5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 р. у справі №990/156/23 зазначила, що саме стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Частина 2 статті 233 КЗпП України в редакції до 19 липня 2022 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник може звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 р. № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, які набули чинності з 19 липня 2022 р., і відповідно до яких працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частина друга даної статі передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать при звільненні, працівник має звернутися у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
При цьому, відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 р. відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.
Тобто, період до 01 липня 2023 р. строком не обмежується, натомість період з 01 липня 2023 р. обмежується трьома місяцями.
Однак матеріали справи не містять доказів отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, як це передбачено частиною 2 статті 233 КЗпП України, що свідчить, про недоведеність відповідачем порушення позивачем строку звернення до суду в частині вимог за період з 01 липня 2023р. по 14 лютого 2024 р. 
Щодо доводів апеляційних скарг сторін по нарахуванню грошового забезпечення на підставі посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 р. в сумі 1762,00 грн., а з 20 травня 2023 р. - із урахуванням сталої величини 1762,00 грн. Позивач вважає таке нарахування протиправним, а відповідач - правомірним, відповідно.
01 березня 2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 4 якої в редакції, чинній на момент прийняття (30 серпня 2017 р.) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
24 лютого 2018 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.
Водночас, 12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481, пунктом 2 якої внесено зміни до пункту 4 Постанови КМУ № 704, виклавши абзац перший в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Спірний період, який визначений позивачем у позовних вимогах, складає з 19 вересня 2022 р. по 14 лютого 2024 р.
Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги за період з 19 вересня 2022 р. по 19 травня 2023 р., врахувавши дію Постанови № 481.
Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у перерахунку його грошового забезпечення та інших виплат з 20 травня 2023 р. по 14 , визнавши правомірним застосування до спірних правовідносин пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №481, який було визнано нечинним та скасовано рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 р. у справі № 320/29450/24, а не п. 4 Постанови КМУ №704 в редакції, що відновила свою дію з 29 січня 2020 р. 
Відповідач, натомість, заперечує проти задоволення зазначених вимог за період з 19 вересня 2022 р. по 19 травня 2023 р., вважаючи свої дії правомірними.
Колегія суддів звертає увагу, що у постановах від 20 жовтня 2025 р. у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 р. у справі № 420/3824/25 Верховний Суд дійшов наступного висновку:
"із урахуванням положень статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним має виключно пряму (перспективну) дію в часі. Таким чином, із дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року), визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн., передбаченої Постановою № 481".
Однак, 17 лютого 2026 р. Верховний Суд у складі Судової палати із розгляду справ щодо захисту соціальних прав ухвалив постанову у справі №520/5814/24, в якій визнав за необхідне відступити від наведеного вище висновку та зазначив, що "пункт 4 Постанови КМУ № 704 в редакції пункту 2 Постанови № 481 замінює такий державний соціальний стандарт як прожитковий мінімум на сталу величину - 1762,00 грн., застосування якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, зводить нанівець мету прийняття Постанови КМУ № 704". У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що "під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн."
Відступлення Верховним Судом від власного правового висновку має наслідком зміну судової практики в розгляді справ цієї категорії. 
Отже, позивач має право на отримання грошового забезпечення за період з 19 вересня 2022 р. по 14 лютого 2024 р., а також компенсацію за невикористані основні відпустки, додаткові відпустки як учаснику бойових дій та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, які повинні бути розраховані із посадового окладу та окладу за військове звання, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 р., 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. на визначений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. тарифний коефіцієнт. 
Щодо позовних вимог в частині розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вказану допомогу не було визначено позивачу до виплати в наказі про його звільнення з військової служби № 69 від 01 березня 2024 р. (а.с. 18). 
Стосовно доводів апеляційної скарги позивача про заниження судом першої інстанції суми понесених ним витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. 
Згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач заявив до відшкодування 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції здійснив аналіз наданих позивачем документів на підтвердження заявленої суми, а саме: договір про надання правової допомоги від 20 березня 2025 р., акту прийому-передачі виконаних робіт від 07 травня 2025 р. на суму 5 000 грн., роздруківки сторінки платежу від 24 березня 2025 р. на суму 5 000,00 грн. (а.с. 22-24). 
Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції до відшкодування сума витрат у розмірі 1 000,00 грн. на професійну правничої допомогу є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. 
Пунктом "в" частини 4 статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
На підтвердження понесених витрат за підготовку апеляційної скарги в розмірі 4 000,00 грн. позивачем надано суду акт прийому-передачі виконаних робіт від 26 серпня 2025р. та квитанцію від 13 серпня 2025 р. Цей акт не містить переліку наданих адвокатом послуг, їх вартість, часу, витраченого адвокатом на їх виконання. Однак, виходячи із обсягу та змісту апеляційної скарги, колегія суддів визначає до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати в розмірі 2 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині, із прийняттям нового рішення у відповідній часині, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 р. в адміністративній справі №280/3664/25 - скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо розрахунку його грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 р. по 14 лютого 2024 р., а також компенсації за невикористані основні відпустки, додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2022 - 2024 роки, та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік, із розміру посадового окладу та окладу за військове звання, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 р., 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. тарифний коефіцієнт, та ухвалити в цій нове судове рішення. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20 травня по 14 лютого 2024 р., а також компенсацію за невикористані основні відпустки, додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2022 - 2024 роки, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік, розрахованих із посадового окладу та окладу за військове звання, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 р., 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. тарифний коефіцієнт.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 20 травня по 14 лютого 2024 р., а також компенсацію за невикористані основні відпустки, додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2022 - 2024 роки, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік, розрахованих із посадового окладу та окладу за військове звання, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 р., 01 січня 2023 р., 01 січня 2024 р. на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р. тарифний коефіцієнт.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РООКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячи) гривень 00 копійок, понесених у зв`язку із переглядом справи №280/3664/25 в апеляційному порядку. 
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 р. в адміністративній справі №280/3664/25 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя А.А. Щербак 

суддя Н.І. Малиш