Справа № 183/1528/26
№ 1-кп/183/221/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянув обвинувальний акт у кримінальному № 12026047350000027відносно:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чимкент, Республіка Казахстан,громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, у якого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»,РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимий:
- 24.02.2025 року Самарівським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців, вирок набрав законної сили 27.03.2025 року, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026047350000027 ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В тексті обвинувального акту викладено клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений  ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального проступку. Обвинувачений в присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченими ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_3 ,не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт відносно  ОСОБА_3 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Так, за результатами спрощеного провадження встановлено, що матрос ОСОБА_3 ,будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, і проходячи її на посаді телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку 2 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. 7, 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби,психотропні речовини і прекурсори», вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», діючи з прямим умислом, без мети збуту, у вересні 2025року (більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено)проходив повз лісосмугу, розташовану поблизу вул. Польова, с. Губиниха,Самарівський район, Дніпропетровська область, де побачив дикоростучий кущ коноплі, з якого зірвав верхівки листя, які містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс, масою 12,8489 г, які розфасував у два паперові згортки для подальшого власного вживання, з якими надалі, 10 лютого 2026 року,помістивши до кишені одягнутих на ньому штанів, вирушив за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, дії солдата ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України – незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Кримінальним проступком матеріальна шкода не заподіяна.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого  ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, а дії  ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України – рецидив кримінальних правопорушень. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що останній вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення,на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби зарекомендував себе з позитивного боку, як старанний та в професійному відношенні підготовлений військовослужбовець.
Разом з тим, судом враховується те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, однак, враховуючи його поведінку, якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, а також те, що він раніше судимий, перебуваючи на іспитовому строку, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення, що дає суду підстави для призначення останньому покарання у виді обмеження волі, однак на рівні мінімальної межі санкції статті та відсутності підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, а також інших більш м`яких покарань, передбачених ч.1 ст.309 КК України.
Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від24.02.2025 року.
Вказаний підхід до призначення реального покарання висловнений у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 липня 2025 року по справі № 462/7107/24, в якій зазначено, що у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням на підставі ст. 75 КК, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання, призначеного новим вироком. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15 липня 2025 року по справі № 462/7107/24.
Тобто звільнення від покарання з випробуванням не вважається невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.
Наведений підхід відображено у постановах від 07 травня 2025 року у справі № 522/15810/22, від 14 вересня 2021 року у справі № 127/25037/17, від 30 вересня 2021 року № 641/5122/19, від 21 травня 2019 року у справі № 266/3940/16-к, від 14 серпня 2019 року № 127/4760/18.
Отже, саме таке покарання на переконання суду, буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
У зв`язку з зазначеним, суд не вбачає необхідності призначення обвинуваченому покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. 
Запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не обирався.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова експертиза, вартість якої підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік.
На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року, до покарання, призначеного за цим вироком, і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. 
Запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не обирався.
Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази по кримінальному провадженню: 
- канабіс, вилучений в ході огляду місця події у ОСОБА_3 , масою в перерахунку на висушену речовину 6,0621 г., 6,7868 г. у сейф пакеті 5672964, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою вул. Гетьманська, 7Б, м. Самар, Дніпропетровської області – знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/104-26/5053-НЗПРАП від 13.02.2026 року в сумі 2674 гривень 20 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя            ОСОБА_1