ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16811/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” (далі – ТОВ “777 Трейдінг Груп”, товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.08.2025 №UA205050/2025/000202/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та компанією Womy equipment supply B.V. (Нідерланди) укладено зовнішньоекономічний контракт №2707nl від 27.07.2025, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити автобус марки VDL, модель AMBASSADOR, що був у використанні, за ціною 12 000 євро за одиницю. Оплата товару, за твердженням позивача, здійснена у повному обсязі, що підтверджується платіжними документами.
Позивач вказує, що під час митного оформлення 11.08.2025 ним подано митну декларацію (далі – МД) №25UA205050030823U6, у якій митна вартість товару визначена за основним методом - за ціною договору, відповідно до статті 58 Митного кодексу України (далі – МК України), з урахуванням коригування на транспортні витрати згідно з пунктом 10 частини десятої цієї статті. Разом із митною декларацією було подано повний пакет документів, передбачений частиною другою статті 53 МК України, зокрема інвойс, сертифікат походження товару, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, калькуляцію транспортних витрат, зовнішньоекономічний контракт, копію митної декларації країни відправлення та інші документи.
На думку позивача, надані документи містили всі необхідні та достовірні відомості щодо числових значень складових митної вартості товару, не містили розбіжностей чи ознак підробки, а тому у митного органу були відсутні правові підстави для відмови у визнанні заявленої митної вартості та для застосування резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог статей 53, 54, 55, 57 та 58 МК України, а також принципу правової визначеності та обґрунтованості рішень суб`єктів владних повноважень
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Відповідач у поданому відзиві проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.
Відповідач зазначає, що відповідно до статей 49, 52, 53 та 54 МК України обов`язок доведення достовірності заявленої митної вартості покладається на декларанта, який повинен подати документи, що містять об`єктивні та документально підтверджені дані, які піддаються обчисленню. За результатами автоматизованого аналізу ризиків системи управління ризиками було встановлено необхідність проведення поглибленої перевірки поданих документів.
За твердженням митного органу, подані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості товару, зокрема щодо фактично понесених транспортних витрат. Крім того, відповідач звертає увагу на наявність різних осіб у документах щодо реєстрації транспортного засобу, що, на думку митниці, може свідчити про участь третіх осіб у ланцюгу постачання та можливу наявність комісійних чи посередницьких витрат, які повинні включатися до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.
Волинська митниця зазначає, що на підставі частини третьої статті 53 МК України декларанту було направлено вимогу про надання додаткових документів, однак такі документи у встановлений строк не були надані. У зв`язку з цим, керуючись статтями 55, 57 та 64 МК України, а також Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженими наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 №476, митна вартість товару була визначена за резервним методом на підставі інформації про раніше визнані митні вартості аналогічних товарів. Відповідач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами Волинської митниці та зазначає, що твердження відповідача про непідтвердженість транспортних витрат є безпідставними, оскільки відповідні витрати були відображені у декларації митної вартості та підтверджені калькуляцією транспортних витрат. Позивач вказує, що навантажувально-розвантажувальні роботи не здійснювалися, а транспортний засіб переміщувався власним ходом, у зв`язку з чим відсутні відповідні витрати.
Також позивач зазначає, що різниця у даних свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу не свідчить про наявність третіх осіб у правовідносинах купівлі-продажу та не спростовує факту придбання товару саме у продавця за ціною, визначеною у контракті. На думку позивача, митним органом не наведено жодних належних та допустимих доказів наявності комісійних або посередницьких витрат.
Позивач посилається на частину сьому статті 54 МК України, відповідно до якої у разі якщо орган доходів і зборів не може аргументовано довести недостовірність заявлених відомостей про митну вартість, така митна вартість вважається визнаною автоматично. Крім того, позивач зазначає, що формальне порівняння рівня митної вартості з іншими митними оформленнями не може бути самостійною підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду.
З урахуванням викладеного позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості прийняте з порушенням вимог Митного кодексу України та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 16.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
27.07.2025 між ТОВ “777 Трейдінг Груп” та Womy equipment supply B.V. (Нідерланди) укладено зовнішньоекономічний контракт №2707nl, відповідно до якого Womy equipment supply B.V. (надалі - продавець) зобов`язався поставити і передати у власність ТОВ “777 Трейдінг Груп” (надалі - покупець) товар - автобуси VDL XMGDE18FS0H021837, XMGDE18FS0H021835, XMGDE18FS0H021839. 
Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених у цьому контракті. Загальна сума контракту становить 36 000,00 євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу становить – 12 000,00 євро. Форма оплати – післяоплата – відстрочка платежу – 27.10.2025.
Згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №10250770 від 30.07.2025 Womy Equipment Supply B.V. (Нідерланди) поставлено позивачу автобус VDL vin –  НОМЕР_1 за ціною 12 000,00 євро.
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 11.08.2025 декларантом ТОВ “777 Трейдінг Груп” в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №25UA205050030823U6 з описом товару “Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 , включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 31 місце, загальна к-сть стоячих - 50 місць, для людей з обмеженими можливостями - 1 місце, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна – дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 6692 см. куб., номер двигуна – невизначений, потужність – 166 kw, колісна формула - 4х2, календарний рік виготовлення – 2012, модельний рік виготовлення – 2012. Країна виробництва - (NL). Торгівельна марка “VDL”.
У вказаній декларації митна вартість товару визначена за основним - першим методом, а саме за ціною товару - 12 000,00 євро та з урахуванням коригування відповідно витрат на транспортування товару на суму 45 390,00 грн.
Страхування товару за кошти ТОВ “777 Трейдінг Груп” не проводилось, затрат на навантаження та розвантаження не було.
Для підтвердження митної вартості декларантом надано: рахунок-фактуру (інвойс) №10250770 від 30.07.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF01393843 від 01.08.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 26.02.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 30.07.2025; калькуляцію транспортних витрат б/н від 11.08.2025; висновок про якісні характеристики товарів №2126 від 11.08.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №2707nl від 27.07.2025; договір про надання послуг митного брокера №9 від 21.04.2025; довідка №110825022 від 11.08.2025; фотоматеріали від 11.08.2025; копія митної декларації країни відправлення №25NL8CVRORWYOM1DA8 від 30.07.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) транспортні (перевізні) документи; 6) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 7) банківські платіжні документи, що стосуються товару (за наявності оплати); 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом на вимогу митниці для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано жодних додаткових документів, листом від 11.08.2025 №б/н повідомлено про їх відсутність.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 12.08.2025 № UA205050/2025/000202/2 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000700.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 12.08.2025 №UA205050/2025/000202/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності.
Документального підтвердження для здійснення числового розрахунку понесених транспортних витрат (чеків, квитанцій, бухгалтерських документів тощо), згідно калькуляції транспортних витрат від 11.08.2025 не подано до митного оформлення.
Продавець товару відповідно до контракту від 27.07.2025 №2707nl (далі – Контракт) – компанія WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V., покупець – Товариство з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп”, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.02.2025 №072918505 виписане на третю особу. Документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано.
Продавцем товару відповідно до Контракту є компанія, зареєстрована в Нідерландах та товар оформлено на експорт в Нідерландах (згідно копії митної декларації країни відправлення від 30.07.2025 №25NL8CVRORWYOM1DA8). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.07.2025 №A58010910 виписане безпосередньо на ТОВ “777 Трейдінг Груп”, видане в Австрії. Сказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару, а також наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 1 – на рівні 29000 євро/од за ЕМД від 31.08.2024 №24UA205170025046U0. Митницею за основу для коригування митної вартості товару взято вартість товару: “Автобус марки VDL, моделі - CITEA LLE120.225, країна походження - EU, календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення - 2012, технічні характеристики - 6692 см3, 162 кВт, 40 місць для сидіння, 41 стояче місце та для людей з обмеженими можливостями - 1 місце”, з врахуванням обсягу партії товару (1 шт).
Додатково зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД №25UA205050031243U5 від 13.08.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, до МД №25UA205050030823U6 від 11.08.2025 декларант позивача подав наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №10250770 від 30.07.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF01393843 від 01.08.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 26.02.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 30.07.2025; калькуляцію транспортних витрат б/н від 11.08.2025; висновок про якісні характеристики товарів №2126 від 11.08.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №2707nl від 27.07.2025; договір про надання послуг митного брокера №9 від 21.04.2025; довідка №110825022 від 11.08.2025; фотоматеріали від 11.08.2025; копія митної декларації країни відправлення №25NL8CVRORWYOM1DA8 від 30.07.2025.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 27.07.2025 №2707nl визначено предмет, умови поставки, загальну вартість контракту, ціну однієї одиниці транспортного засобу, порядок оплати – післяоплата до 27.10.2025, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця. 
Так, ціна товару в контракті та в рахунку-фактурі (інвойсі) №10250770 від 30.07.2025 зазначена у сумі 12 000,00 євро, що відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA205050030823U6 від 11.08.2025 (графа 22).
Вартість транспортування товару до митного кодону України у сумі 45 390,00 грн, яка включена до митної вартості, підтверджена калькуляцією транспортних витрат б/н від 11.08.2025, так як транспортування товару здійснювалося власним ходом, що підтверджується копіями договору про надання послуг від 27.07.2025 №27-2/07 та акта прийому-передачі №29-2/07 від 04.08.2025 до цього договору, які були надані митному органу листом від 01.10.2025 відповідно до статті 55 МК України. Суд зауважує, що договір про надання послуг від 27.07.2025 №27-2/07 є цивільно-правовою угодою, де виконавець не є перевізником, а тому не уповноважений самостійно складати документи на підтвердження транспортних витрат. 
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому суд вважає, що надана калькуляція транспортних витрат від 11.08.2025 відповіда6 рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”.
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Складена з урахуванням зазначених рекомендацій калькуляція транспортних витрат від 11.08.2025 містить відомості про маршрут перевезення (Зевенберген (Нідерланди) – Ковель (Україна)), його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України (1513 км) та по митній території України (57 км), розмір тарифної ставки за 1 кілометр маршруту (30,00 грн). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТОВ “777 Трейдінг Груп” не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.
Стаття 53 МК України зазначає про подання документів, що підтверджують числові значення складових, а за частиною третьою цієї статті додаткові документи витребовуються лише за наявності конкретних підстав (розбіжності/ознаки підробки/відсутність відомостей). Вимога митниці саме “чеків/квитанцій/бухгалтерських документів” як єдиного способу підтвердження – не випливає безпосередньо із закону. Митний кодекс України не встановлює “виключний” перелік доказів транспортних витрат тільки у формі чеків/квитанцій/бухгалтерських документів.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування товару є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу №559.
Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, при цьому товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.
Щодо твердження митного органу про те, що продавець товару відповідно до контракту від 27.07.2025 №2707nl– компанія WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V., покупець – Товариство з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп”, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.02.2025 №072918505 виписане на третю особу; документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано; продавцем товару відповідно до Контракту є компанія, зареєстрована в Нідерландах та товар оформлено на експорт в Нідерландах (згідно копії митної декларації країни відправлення від 30.07.2025 №25NL8CVRORWYOM1DA8); при цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.07.2025 № НОМЕР_3 виписане безпосередньо на ТОВ “777 Трейдінг Груп”, видане в Австрії, суд зазначає наступне.
Документ з номером №A58010910 від 30.07.2025 є свідоцтвом про допуск транспортного засобу до експлуатації (тимчасові номерні знаки NK4LNJ на період з 30.07.2025 по 19.08.2025). 
Як зазначалося судом вище, транспортний засіб придбано позивачем у компанії Womy equipment supply B.V. відповідно до контракту №2707nl від 27.07.2025.
Листом від 29.09.2025 Womy equipment supply B.V. повідомило, що видача свідоцтва про допуск транспортного засобу до експлуатації від 30.07.2025 №A58010910 в іншій державі-члені Європейського Співтовариства (Австрія) є законною та відповідає вимогам Директиви Європейського Парламенту і Ради 2009/103/ЄС від 16 вересня 2009 року про страхування цивільної відповідальності у зв`язку з використанням моторних транспортних засобів та забезпечення виконання обов`язку щодо страхування такої відповідальності.
Видача свідоцтва про допуск транспортного засобу до експлуатації №A58010910 від 30.07.2025 не є свідченням здійснення реєстрації транспортного засобу в розумінні Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/СС від 29.04.1999 “Про реєстраційні документи на транспортні засоби”.
Свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації №A58010910 від 30.07.2025 - це тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом з короткочасними номерними знаками НОМЕР_4 на період з 30.07.2025 по 19.08.2025, який було передано продавцем товару Womy equipment supply B.V. представнику ТОВ “777 Трейдінг Груп” при передачі транспортного засобу, як підстава для розпорядження транспортним засобом та як дозвіл для руху транспортного засобу по дорогах Європейського Союзу з метою його вивезення за межі Європейського Союзу. При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.02.2025 №072918505 видано на продавця товару Womy equipment supply B.V. 
Слід зазначити, що свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації №A58010910 від 30.07.2025 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.02.2025 № НОМЕР_2 не визнані митним органом недійсними. 
Більш того, вищенаведені документи (свідоцтва) не впливають на визначення митної вартості.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам чи сплату комісійних, посередницьких послуг. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Аналогічно позивач не може надати страхових документів, оскільки страхування вантажу не здійснювалося, що підтверджується калькуляцією транспортних витрат від 11.08.2025. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). 
Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару не були надані декларантом під час митного оформлення товару, оскільки відповідно до пункту 5 контракту від 27.07.2025 №2707nl оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця шляхом післяоплати – відстрочка платежу до 27.10.2025.
На підтвердження оплати товарів за вказаним контрактом (на загальну вартість транспортних засобів) позивач надав суду копію платіжної інструкції в іноземній валюті №86 від 28.11.2025 на суму 36 000,00 євро, що включає оплату вартості задекларованого транспортного засобу.
З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 29 000 євро (МД від 31.08.2024 №24UA205170025046U0), зміст якої перевірити суд позбавлений можливості.
На вимогу суду в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 31.12.2025 митниця не надала усіх документів, на підставі яких здійснила коригування митної вартості товару, зокрема не надала МД від 31.08.2024 №24UA205170025046U0, яку взяла за основу для збільшення митної вартості. В той же час, частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 12.08.2025 №UA205050/2025/000202/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 20.11.2025 №477.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 12.08.2025 №UA205050/2025/000202/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” судовий збір у сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 124; ідентифікаційний код 44356571).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик