ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21404/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року (суддя 1-ї інстанції Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі №160/21404/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
07.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.11.2019 №0009143305 та № 0009163305.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про незгоду з оскарженими рішеннями, оскільки 01.07.2013 ОСОБА_1 було отримано дохід за ознакою 126 (додаткове благо) у розмірі 554601,93грн проте лише 15.10.2019 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За результатом вищезазначеної документальної перевірки було складено акт №3930/04-36-33-05/ НОМЕР_1 від 15.10.2019, на підставі якого було винесено: податкове повідомлення-рішення №0009143305 від 28.11.2019, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 137736,99грн (в тому числі 110189,59 грн, за основним платежем та 27547,40 грн, за штрафними санкціями); податкове повідомлення-рішення №0009163305 від 28.11.2019, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 10386,56 грн, (в тому числі 8309,09 грн, за основним платежем та 2077,47 грн, за штрафними санкціями). Позивач вважає протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, оскільки, період перевірки з 01.01.2015 по 31.12.2015 не охоплює період часу коли позивач отримав дохід за ознакою 126 (додаткове благо) - 3 кв. 2013 року; перевірка проведена, за межами 3 (три) річного строку; стаття 167 ПК України, застосована в більш пізній редакції (28.12.2014) ніж виникли спірні правовідносини (2013 рік); нараховано податок “Військовий збір”, якого не існувало на час виникнення спірних правовідносин (прощення боргу від 01.07.2013). 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що спірні рішення були винесені в результаті невірного застосування приписів ст. 49, ст. 78, ст. 179, ст.102, ст. 167 ПК України, а саме: період перевірки з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року не охоплює період часу коли позивач отримав дохід за ознакою 126 (додаткове благо) – 01.07.2013 року. Крім того ст. 167 ПК України, застосована в більш пізній редакції (01.01.2015 року ) ніж виникли спірні правовідносини (2013 рік), як наслідок позивачу нараховано підвищений розмір податку (20% замість 17%). Нараховання податкового боргу з військовогой збору є протиправно, оскільки його не існувало на час прощення боргу.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що згідно з відомостями ЦБД ДРФО у періоді з 01.10.2015 по 31.12.2015 позивачем було отримано дохід за ознакою доходу 126 (додаткове благо) в розмірі 554 601,93грн. Перевіркою було встановленл, що ТОВ «Вердікт Фінанс» здійснило списання кредитної заборгованості у сумі 554601,93грн. у 4 кв. 2015 року, шляхом повідомлення про анулювання (прощення) боргу відповідно до пп. «д», п.164.2.17 ст. 164 ПК України, та подано відповідні розрахунки до податкового органу. Також відповідачем зазначено, що строків визначених ст. 102 пК України порушено не було, оскільки позивач не подав відповідної звітності (декларації), а розрахунок зобов`язань здійснено правильно.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Вердикт Фінанс” (стягувач) та ОСОБА_1 (боржник) було укладено угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання (далі - Угода). 
Згідно із п.1 Угоди, боржник визнав, що згідно із Договором факторингу №11 від 02 лютого 2012 року, укладеним між ПАТ “Сведбанк” (правонаступник “ТАС-Комерцбанк”) та ТОВ “Вердикт Фінанс” (надалі за текстом Договір факторингу), останній є правонаступником в повному обсязі прав та обов`язків первісного кредитора за Кредитним договором №0307/040871-087 від 23.04.2028 року, який укладено між ПАТ “Сведбанк” та ОСОБА_1 (надалі за текстом Кредитний договір). Стягувач зобов`язується надати Боржнику для ознайомлення витяг з Договору факторингу.
Пунктом 2 Угоди передбачено, що боржник визнає, що його прострочена заборгованість перед стягувачем на момент укладення цієї Угоди складає 714 601 (сімсот чотирнадцять тисяч шістсот одну) гривень 93 копійки.
У пункті 3 Угоди зазначено, що сторони погодились, що у строк до 15.05.2013 р. боржник добровільно сплачує 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок в якості простроченої заборгованості на поточний рахунок стягувача або передає готівку уповноваженій особі на підставі доручення стягувача.
Згідно із п.4 Угоди за умови належного виконання боржником умов п.3 цієї Угоди стягувач не матиме жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості, що вказана в п. 2 цієї Угоди за зобов`язання з погашення решти заборгованості, а саме 554 601 (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі шістсот одна) гривня 93 копійки, вважатиметься припиненим на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України.
01.07.2013 ТОВ “Вердикт Фінанс” було видано довідку №859-07/13 від 01.07.2013 про повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0307/0408/71-087 від 23.04.2008.
22.07.2013 державним реєстратором Басалай Антоніною Анатоліївною, Реєстраційної служби Криворіжського міського управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі листа повідомлення, серія та номер 857-07/13, виданий 01.07.2013 ТОВ “Вердикт Капітал”, було припинено іпотеку за іпотечним договором №3878 від 23.04.2008.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 (позивач) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.
За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 №3930/04-36-33-05/ НОМЕР_1 від 15.10.2019. 
Перевірко встановлені наступні порушення:
п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями) а саме: несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;
підпункту “д” пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 з урахуванням норм п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) у зв`язку з отриманням доходу, як додаткового блага у вигляді анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 110189,59 грн;
п.п.1.2. п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України 02.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням доходу як додаткового блага, у вигляді анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в розмірі 8309,89 грн.
В акті зазначено, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа – платник податків ОСОБА_1 у 4 кв. 2015 отримав дохід, який згідно з Кодексом підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) за 2015 рік.
Так, від ТОВ “Вердікт Фінанс” (код ЄДРПОУ 36698193) отримано лист №06-01/19 та Повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. “д” пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) від 26 листопада 2015 р. вих. № 180-11/15, наданий на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2019 № 4726/10/04-36-57-50.
Вказаним листом ТОВ “Вердикт Фінанс” повідомляв ОСОБА_1 про те, що на виконання умов укладеної між нами Угоди про визнання розміру зобов`язання та порядок його виконання від 23.04.2013р., та керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, залишок Вашого боргу перед Товариством у сумі 554601 грн 93 коп., за кредитним договором №0307/0408/71-087 від 23.04.2008р., право вимоги за яким відступлене ПАТ “Сведобанк” на користь Товариства на підставі Договору факторингу №11 від 02.02.2012р. - прощено, а зобов`язання за кредитним договором припинено. Також у цьому листі повідомлено, що сума анульованого боргу є доходом ОСОБА_1 , що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб і останній самостійно несете зобов`язання щодо сплати податку з доходів фізичних осіб та маєте відобразити зазначений дохід у річній податковій декларації.
Згідно з відомостями ЦБД ДРФО у періоді з 01.10.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 отримано дохід за ознакою доходу 126 (додаткове благо) в розмірі 554601,93 грн.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу фізичної особи ОСОБА_1 надіслано лист від 04.12.2018 №74634/10/04-36-57-08 щодо надання пояснень та копій документів. Лист повернувся з відміткою закінчення терміну зберігання.
Відділом адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області до відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС надано службову записку від 01.08.2019 №3336/04-36-57-50, в якій зазначено, що відповідно до баз даних ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не надав.
Зведені відомості щодо отриманих доходів та надання податкових декларацій:
звітний (податковий) період, в якому здійснювались операції – 2015;
найменування операцій, від здійснення яких отримано доходи – додаткове благо;
дохід, отриманий від здійснення таких операцій (грн) – 554 601,93 грн;
подання податкових декларацій (подано/не подано) – податкову декларацію не подано.
На підставі вказаного акту відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0009143305 від 28.11.2019, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 137 736,99 грн (в тому числі 110189,59 грн, за основним платежем та 27547,40 грн, за штрафними санкціями);
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0009163305 від 28.11.2019, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 10386,56 грн, (в тому числі 8309,09 грн, за основним платежем та 2077,47 грн, за штрафними санкціями);
- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №0009153305 від 28.11.2019, яким ОСОБА_1 нараховані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну подачу декларації у розмірі 170грн.
Позивач не погодився з рішеннями форми «Р» про нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, звернувся до суду із цим позовом.
Податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №0009153305 від 28.11.2019 у цій справі не оскаржується.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що спірні рішення прийняті відповідачем правомірно.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом; 
Отже положеннями вказаної норми встановлено шляхи повідомлення кредитором відповідного платника податку (боржника) про прощення (анулювання) боргу: направлення повідомлення рекомендованим листом; шляхом укладення відповідного договору; надання повідомлення особисто під підпис. 
Позивач у позові та апеляційній скарзі посилається на ту обставину, що саме угодою укладеною у 2013 році була прощена йому сума боргу, а у липні 2013 отримав дохід (додаткове благо).
Проте колегія суддів вважає ці доводи помилковими, оскільки позивачем 23.04.2013 укладено угоду про визначення розміру зобов`язань та порядок його виконання. (а.с. 23) Цією угодою зазначено про певні умови за яких Стягува не буде мати до ОСОБА_1 майнових претензій. (п. 4 угоди).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 про прощення суми боргу Товариством з обмеженою відповідальністю “Вердикт Фінанс” повідомлено листом від 26.11.2025 №180-11/15, який ним отримано 04.12.2015. (а.с. 145) 
У цьому листі позивача повідомлено про те, що на виконання умов укладеної Угоди про визнання розміру зобов`язання та порядок його виконання від 23.04.2013 та керуючись ст.605 Цивільного кодексу України, залишок боргу ОСОБА_1 перед ТОВ “Вердикт Фінанс” у сумі 554601,93грн – прощено, а зобов`язання за кредитним договором припинено. Разом з тим, повідомлено, що сума анульованого боргу є доходом позивача, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. Вказано, що позивач самостійно несе зобов`язання щодо сплати податків з доходів фізичних осіб та має відобразити зазначений дохід у річні податковій декларації.
Товариством з обмеженою відповідальністю “Вердикт Фінанс” в свою чергу було включено суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено – 4 квартал 2015. З цих підстав перевіркою і був охоплений період з 01.01.2025 по 31.12.2015.
Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника про отримання ним додаткового блага у липні 2013 року є помилковими.
Також є помилковими доводи скаржника про порушення відповідачем приписів ст. 102 ПК України, оскільки відповідно до п.п.102.2.1. п.102.2. ст.102 ПК України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач отримавши дохід у 4 кварталі 2015 року, декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не подав, а тому у контролюючого органу не було обмежень по строкам проведення перевірки і нарахування грошових зобов`язань.
Щодо неправильного застосування ставки ПДФО 20%, колегія суддів зазначає наступне.
Оскільки дохід позивач отримав у 2015 році, ставка податку у цьому році становили 15% і 20%.
Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2015 році - 12180 гривень).
Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 %.
Отже скавка податку застосована відповідачем правильно.
Також відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України), зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включається, зокрема, додаткове благо.
Ставка збору становить 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).
Оскільки отримання позивачем додаткового блага відбулося у четвертому кварталі 2015 року, тобто, після набрання чинності законодавчими нормами, а законодавством уже було запроваджено військовий збір, відповідачем правомірно було нараховано позивачу грошове зобов`язання за платежем військовий збір.
Враховуючи вищезазначене, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду відсутні.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/21404/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак