Справа № 130/3812/25 
Провадження № 33/801/367/2026
Категорія: 327 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП-
в с т а н о в и л а :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ,серії ВАВ № 424866 від 06.12.2025року, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, 25.11.2025 близько 15:30, перебуваючи на містку в селищі Браїлів Жмеринського району Вінницької області, по вул. Чайковського, образливо чіплявся до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме наносив удари по останньому, шарпав за одяг.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАВ № 424872 від 10.12.2025, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, 26.11.2025 близько 9 год. 45 хв., перебуваючи на території Браїлівського ліцею ім. В.О. Забаштанського, по вул. Чайковського, 18 в с. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, вчинив бійку та образив честь та гідність малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив громадський порядок, чим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України. Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Постановою Жмеринського районного суду від 26.02.2026 року ОСОБА_1 було визнано винною за ч.1 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить зазначену постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Зазначила, що факт завдання побоїв ОСОБА_3 не доведений, не було проведено розслідування та діяння ОСОБА_2 не кваліфіковано за статтями КУпАП або КК України. Окрім того ,свідки давали суперечливі пояснення стосовно подій які відбувалися 25.11.2025 року та 26.11.2025 року. Не доведено також, що бійки між неповнолітніми ,зокрема,у яких приймав участь ОСОБА_4 стали наслідком неналежного виховання його матір`ю. Постанова суду не містить мотивів висновку про неналежне виконання обов`язків як матері. 
Крім цього, ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови , вказуючи, що копію судового рішення змогла отримати лише 09.03.2026 року, оскільки неодноразово зверталася до суду, проте їй повідомили, що суддя перебуває у відпустці з 02.03.2026 року по 04.03.2026 року. Пізніше захисником Назарук І.С. було подано заяву про видачу копії судового рішення, проте видали її лише 09.03.2026 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи.
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає ,що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову було винесено судом 26.02.2026 року при цьому відповідно до відомостей є ЄДРСР внесена така постанова до реєстру була лише 06.03.2026 року. Окрім цього, у матеріалах справи міститься розписка, з якої вбачається, що адвокат Кучер В.М. який захищав ОСОБА_1 в суді першої інстанції отримав копію постанови лише 09.03.2026 року.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши постанову суду в межах доводів апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 6 цього закону, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно ст.150 СК України статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших даних, зазначається суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості необхідні для вирішення справи.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ,серії ВАВ № 424866 від 06.12.2025року, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, 25.11.2025 близько 15:30, перебуваючи на містку в селищі Браїлів Жмеринського району Вінницької області, по вул. Чайковського, образливо чіплявся до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме наносив удари по останньому, шарпав за одяг.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАВ № 424872 від 10.12.2025, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, 26.11.2025 близько 9 год. 45 хв., перебуваючи на території Браїлівського ліцею ім. В.О. Забаштанського, по вул. Чайковського, 18 в с. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, вчинив бійку та образив честь та гідність малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив громадський порядок, чим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України. Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Суд першої інстанції допитав малолітнього ОСОБА_2 в присутності матері і останній підтвердив факти неприязних стосунків з ОСОБА_3 та заперечив нанесення йому ударів 25.11.2025 року та підтвердив факт бійки з Хомишиним 26.11.2025 року, вказавши ініціатором її ОСОБА_3 . 
Однак ці його пояснення повністю спростовуються поясненнями ОСОБА_3 , класного керівника 7-А класу ОСОБА_5 , медичної сестри школи ОСОБА_6 , а також поясненнями ,відібраними в присутності психолога і вчителів працівниками поліції у інших неповнолітніх свідків : ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 які послідовно підтверджували агресивну поведінку ОСОБА_14 і вчинені ним 25.11.2025 і 26.11.2025 року факти фізичного насилля щодо ОСОБА_3 шляхом штовхання та нанесення йому ударів по обличчю і тілу при обставинах, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення. 
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ,суд виходив із того, що наявність складу адмінправопорушення і її вина повністю підтверджується дослідженими судом і наявними у справі доказами : протоколами про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 серії ВАВ №424866 та ВАВ № 424872 від 06.12.2025 і від 10.12.2025 року; рапортом працівника поліції про надходження і реєстрацію заяви про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 ; характеристикою КЗ «Браїлівський ліцей імені В.О. Забаштанського» учня 7-Б класу ОСОБА_14  ; рапортом інспектора чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.12.2025 року ; письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , поясненнями  неповнолітніх  ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13  опитаних в присутності психолога та класного керівника 25.11.2025 та 26.11.2025; рапортом інспектора СЮП ВВГ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП та її вину ,правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вказані дії її сина свідчать про ухилення її від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про хибність висновку суду про наявність її вини і неналежну оцінку судом доказів є такими ,що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
З рапорту працівника поліції №13535 від 01.12.2025 року вбачається, що 01.12.2025 року від матері ОСОБА_3 - ОСОБА_16 надійшла заява про те, що 25.11.2025 року, близько 15:30 год неповнолітній ОСОБА_4 ,перебуваючи на містку в АДРЕСА_2 , штовхав її сина - ОСОБА_3 , у зв`язку із чим просить прийняти міри щодо ОСОБА_2 . 
Вказана заява була прийнята і оформлена протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.12.2025 року ,у якому заявниця на запитання ,чи застосовувалось фізичне насильство до її сина відповіла, що неповнолітній ОСОБА_4 бив її сина по ребрам і штовхав. (а.с.9,11-12)
З характеристик учня 7 –А класу КЗ «Браїлівський ліцей ім.В.О. Забаштанського ОСОБА_2 ,виданої директором ліцею ОСОБА_17 за №01/21-341 від 04.12.2025 та № 01/21-327 від 28.11.2025 року вбачається ,що за період навчання у закладі у нього неодноразово фіксувалися порушення правил поведінки , що негативно впливають на дисципліну в класі. Учень систематично не дотримується встановлених вимог під час уроків, часто відволікається і відволікає інших учнів, не реагує на зауваження вчителя, створює шум, коментує без дозволу, перебиває вчителя і однокласників ,ускладнює проведення уроків. Приймає участь у порушеннях дисципліни та дрібних хуліганствах. За період від початку 2025-2026 навчального року по листопад 2025 року в ліцеї зареєстровано кілька доповідних з приводу дисциплінарних порушень ОСОБА_18 . Навчальна мотивація знижена.Учень здебільшого не виконує запропонованих задач на уроці, систематично не готує домашні завдання. На бесіди щодо корекції поведінки позитивної динаміки не спостерігається. (а.с.5 та а.с.35)
З рапорту працівника поліції №13535 від 27.11.2025 року вбачається, що 27.11.2025 року від матері ОСОБА_3 - ОСОБА_16 надійшла заява про те, що їй стало відомо про бійку її сина ОСОБА_3 . ОСОБА_15 і вона просила притягнути його до адміністративної відповідальності .
Суд першої інстанції належним чином дослідив докази, допитав  неповнолітнього ОСОБА_2 який вказав, що дійсно між ним та ОСОБА_3 , який являється його однокласником, досить давно виникли неприязні відносини, наслідком яких стають часті бійки між ними, проте 25.11.2025 перебуваючи на місту в с. Браїлів не наносив ОСОБА_3 жодних ударів, наміру скидати його з містка не мав, натомість мав намір просто поговорити з ОСОБА_3 . Що стосується події, яка склалася 26.11.2025 вказав, що у цей день після чергового словесного конфлікту між ним та ОСОБА_3 сталась взаємна бійка, тобто вони наносили удари один одному. Ініціатором бійки став саме ОСОБА_3 , який наніс йому удар долонею руки по обличчю;
допитав неповнолітнього ОСОБА_3 який в судовому пояснив ,що дійсно між ним та ОСОБА_2 протягом тривалого часу існують неприязні відносини, наслідком яких стають часті бійки, ініціатором яких зазвичай стає саме ОСОБА_2 . Так, 25.11.2025 він повертався додому зі школи, на містку в с. Браїлів Жмеринського району його наздогнав ОСОБА_2 , який почав наносити йому тілесні ушкодження, брати за шию та намагатись скинути його з містка, проте в цей час повз них проходила медична сестра з їх школи, яка побачивши дії ОСОБА_2 зробила йому зауваження, після чого останній втік. На наступний день, 26.11.2025 між ним та ОСОБА_2 в приміщенні школи стався черговий конфлікт в результаті якого ОСОБА_2 завдав йому удар ногою в область живота від чого він впав на підлогу та вдарився головою;
а також належним чином оцінив письмові пояснення свідків ,які узгоджуються із поясненнями ОСОБА_3 та між собою ,а тому суд вірно оцінивши їх у сукупності з іншими письмовими доказами дійшов обгрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки поведінка ОСОБА_2 ,який будучи неповнолітнім , порушує громадський порядок ,ініціює і вчиняє бійки із застосуванням фізичного насилля , свідчить про ухилення ОСОБА_1 , як матері, від належного виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належного виховання неповнолітнього сина – ОСОБА_14 .
Суд вірно відхилив доводи захисту про недоведеність вини, оскільки наявні докази визнав достатніми 
Разом із тим, апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі оцінив тяжкість вчиненого правопорушення ,його наслідки і особу правопорушниці, а саме те, що вона до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП притягується вперше. З урахуванням наведеного і оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що виправлення її можливе при застосуванні мінімального покарання, передбаченого санкцією цієї статті ,а тому постанова суду в частині призначеного стягнення підлягає зміні як така, що ухвалена без належного дотримання принципів індивідуалізації відповідальності, справедливості та пропорційності. Сам факт притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та офіційного попередження вже має істотний виховний вплив як на правопорушницю, так і на її сім`ю. Застосування штрафу за таких обставин не є необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення, оскільки не доведено, що більш м`який захід буде неефективним. Натомість попередження, як найменш суворий вид адміністративного стягнення за санкцією ч.1 цієї статті , у даному випадку є достатнім, та співмірним вчиненому правопорушенню.
Враховуючи викладене, постанова суду в частині призначеного за ч.1 ст.184 КУпАП стягнення у вигляді штрафу підлягає заміні на попередження, що відповідатиме вимогам закону, принципам справедливості та забезпечить досягнення мети адміністративної відповідальності.
Керуючись ст. ст. 280,283,294,295 КУпАП, 

П о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2026 року .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову  Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2026 року в частині накладеного на  ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП адміністративного стягнення змінити.
Замінити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн на користь держави на адміністративне стягнення у вигляді попередження .
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду С.Г.Копаничук