Справа №333/8281/23
Провадження №1-кп/333/184/26

ВИРОК
Іменем України
30 березня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420220820100000181 від 02.09.2022 відносно:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
09.09.2022 приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що Указом Президента № 62/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, прибув до офісу ТОВ «БУДСЕРВІС», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Складська, буд.6, де в одному з приміщень зустрівся з директором підприємства ОСОБА_4 .
В ході бесіди ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 , що останній перебуваючи на посаді директора шахрайським шляхом заволодівав грошовими коштами підприємства, у якому одним із засновників є його знайомий ОСОБА_8 , та повідомив, що син ОСОБА_8 , - ОСОБА_9 , у зв`язку з шахрайськими діями ОСОБА_4 звернувся до осіб, які на його думку, мають вплив у кримінальному середовищі в м. Запоріжжя та займаються вимаганням грошових коштів.
Під час бесіди з ОСОБА_4 , який почав заперечувати свою причетність до будь-яких шахрайських дій, ОСОБА_7 , використовуючи власну фізичну перевагу, з метою демонстрації своєї сили та намірів наніс декілька ударів рукою в обличчя потерпілого, чим згідно висновку спеціаліста №1414/с від 10.09.2022, спричинив синець у правій підочній ділянці, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, в умовах воєнного стану, висунув незаконну, протиправну вимогу до ОСОБА_4 про передачу на його користь грошових коштів у сумі 20 000 доларів США для вирішення неіснуючої проблеми потерпілого з ОСОБА_9 , та особами до яких він начебто звернувся.
Вказану безпідставну вимогу ОСОБА_7 , супроводжував усними погрозами завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_4 сприймав як реальні.
Оскільки у потерпілого ОСОБА_10 були відсутні грошові кошти, ОСОБА_7 вийшов із приміщення офісу без них. Водночас він попередив ОСОБА_11 , що заборгованість не анулюється і питання її погашення буде порушено знову, щойно у боржника з`явиться така можливість.
Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України, а саме вимога передачі чужого майна з погрозою застування над потерпілим насильства, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, не визнав та пояснив, що інкримінований злочин не вчиняв. Пояснив, що він знайомий з сім`єю ОСОБА_12 , оскільки був одружений з ОСОБА_13 та має спільну дитину. ОСОБА_8 , його син ОСОБА_9 та ОСОБА_4 були співвласники ТОВ «Будсервіс», розташованого в м. Запоріжжя, вул. Складська 6., де він також рахувався на цьому підприємстві. Під час окремих бесід ОСОБА_9 скаржився на ОСОБА_4 , з яким в нього тривав з 2022 року конфлікт щодо придбання частки підприємства останнім. Тому, 09.09.2022 року він приїхав на підприємство ТОВ «Будсервіс», де між ним та ОСОБА_4 відбулася розмова щодо конфліктної ситуації, та його поведінки відносно сім`ї ОСОБА_12 . Ніяких протиправних вимог до ОСОБА_4 щодо передачі на його користь грошових коштів у сумі 20 000 доларів США він не висував, погроз застосування насильства відносно ОСОБА_4 та його сім`ї не висловлював. Свої дії щодо нанесення ударів рукою в обличчя (спричинення тілесних ушкоджень) ОСОБА_4 він розцінює як нестриману поведінку, яка має отримати правову оцінку відповідно до КК України. 
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що він є одним із співвласників ТОВ «Будсервіс», іншим співвласником є ОСОБА_8 . В період часу з 2019-2021 року він викупив частку ще одного тодішнього співвласника ОСОБА_14 (сина ОСОБА_8 ). Після придбання зазначеної частки, з січня 2022 року між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт через те, що, на думку ОСОБА_9 він вчинював «шахрайські дії» на підприємстві. В перебігу конфлікту ОСОБА_9 став йому погрожувати. При цьому жодних цивільних спорів в судовому та позасудовому порядку не було. 
В березні - квітні 2022 року від ОСОБА_9 на телефон почали приходити погрози, після чого він звернувся до правоохоронних органів. 
У серпні 2022 року до нього звернувся ОСОБА_8 і повідомив, що його син ОСОБА_9 та зять ОСОБА_7 мають намір під примусом відібрати його частку в підприємстві. У зв`язку з цим він звернувся до правоохоронних органів і надав згоду на конфіденційне співробітництво.
09.09.2022 року зранку він був залучений працівниками поліції до конфіденційної співпраці (аудіо та відео контролю). Цього ж дня о 10 год. він приїхав до офісу ТОВ «Будсервіс», розташованого в м. Запоріжжя, вул. Складська, буд.6, де зустрів ОСОБА_8 , який потім поїхав у своїх справах. Близько 11 годині цього ж дня на територію підприємства заїхало два автомобілі. На одному з яких приїхали ОСОБА_7 та ще двоє чоловіків, один з яких залишився на сходинках, а інший разом з ОСОБА_7 зайшли до нього в кабінет. Інші чоловіки, серед яких були і озброєні автоматами, залишилися на вулиці. В ході бесіди ОСОБА_7 повідомив йому, що він незаконним шляхом заволодів часткою (грошовими коштами) ТОВ «Будсервіс», яка належала ОСОБА_9 , у зв`язку з чим останній звернувся до кримінального авторитету в м. Запоріжжі щодо повернення боргу. Зважаючи на це, ОСОБА_7 висловив вимогу передати йому 20 тис. доларів США для подальшого захисту та вирішення його питання ОСОБА_7 . Оскільки ніяких із зазначених ОСОБА_7 протиправних дій по відношенню до ОСОБА_9 він не вчиняв, передати вказану грошову суму він відмовився. У відповідь на це ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів рукою в обличчя та став погрожувати насильством щодо нього та членів його сім`ї та застеріг від звернення за захистом до правоохоронних органів. Оскільки у нього не було вищезазначеної суми грошей, то він повідомив ОСОБА_7 , що в подальшому віддасть гроші, на що той погодився. Коли ОСОБА_7 покидав приміщення кабінету, то наказав чоловіку на ім`я ОСОБА_15 , який був з ним, забрати з собою сервер з камер спостереження. Висловлені від ОСОБА_7 на його адресу та членів сім`ї погрози про застосування насильства він сприймав як реальні та хвилювався за своє життя і життя своїх близьких. 
В подальшому від ОСОБА_7 стали надходити погрози у зв`язку зі зверненням його до правоохоронних органів. Просить призначити ОСОБА_7 покарання на розсуд суду;
- даними з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтролю за ОСОБА_7 від 09.09.2022 та протоколу огляду від 14.09.2022, за результатами яких судом встановлено, що 09.09.2022 о 10 год. 30 хв. до офісного приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Складська № 8-а входять: ОСОБА_4 далі ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_7 (далі ОСОБА_17 ) та ОСОБА_18 (далі ОСОБА_19 ), де між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відбувається розмова, в ході якої ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про те, що він перебуваючи на посаді директора шахрайським шляхом заволодівав грошовими коштами підприємства, у якому одним із засновників є його знайомий ОСОБА_8 , та повідомив, що син ОСОБА_8 , - ОСОБА_9 , у зв`язку з шахрайськими діями ОСОБА_4 , звернувся до осіб, які, на його думку, мають вплив у кримінальному середовищі в м. Запоріжжя та займаються вимаганням грошових коштів. ОСОБА_4 почав заперечувати свою причетність до будь-яких шахрайських дій, тоді ОСОБА_7 , наніс декілька ударів рукою в обличчя ОСОБА_4 та висунув незаконну вимогу до ОСОБА_4 передати на його користь грошових коштів у сумі 20 000 доларів США для вирішення неіснуючої проблеми ОСОБА_4 з ОСОБА_9 , та особами до яких він начебто звернувся. Вказану вимогу ОСОБА_7 супроводжує усними погрозами завдання йому та членам сім`ї тяжких тілесних ушкоджень. У зв`язку з відсутністю грошових коштів у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 виходить з приміщення офісу, попереджуючи ОСОБА_10 , про те, що борг за ним залишається і до вказаної розмови вони повернуться, коли у останнього з`явиться можливість повернути борг, а ОСОБА_18 за наказом ОСОБА_7 відключає дроти серверу камер спостереження та забирає з собою; 
До протоколу огляду додається флеш-накопичувач, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 14.09.2022;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що він знайомий з ОСОБА_7 оскільки той є його колишнім зятем та підтримує з ним спілкування. З потерпілим ОСОБА_4 він знайомий з 2000-х років, є співвласниками ТОВ «Будсервіс» та підтримує нормальні та робочі стосунки. В 2021 році його син ОСОБА_9 продав свій частку у ТОВ «Будсервіс», яку було придбано його дружиною та ОСОБА_4 . Будь яких спорів щодо продажу часток судовому та позасудовому порядку не було. В 2022 року між його сином ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу діяльності ТОВ «Будсервіс», а саме від продажу його частки у ТОВ. В подальшому ОСОБА_4 розказував йому про погрози, що висловлювалися його сином, тому він запропонував останньому звернутись до правоохоронних органів. Чи звертався його син ОСОБА_9 за допомогою до ОСОБА_7 щодо повернення боргу у ОСОБА_4 йому не відомо, але вони спілкувалися між собою;
- даними з протоколу за результатами проведення оперативно технічного заходу - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.11.2022 з абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 та протоколу огляду від 23.12.2022, а саме: записів телефонних розмов в період часу з 10.09.22 по 13.09.2022 між ОСОБА_8 та іншими абонентами ( ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) та невстановленої особи, за результатами яких судом встановлено, що зазначені учасники обговорюють протиправні дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 .
До протоколу огляду додається диск DVD-R, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 23.12.2022;
- даними з протоколу за результатами проведення оперативно технічного заходу - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.11.2022 з абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , протоколу огляду від 24.12.2022, а саме: записів телефонних розмов в період часу з 14.09.22 по 16.09.2022 між ОСОБА_8 та іншими абонентами ( ОСОБА_23 , ОСОБА_20 ), за результатами яких судом встановлено, що зазначені учасники обговорюють наслідки протиправних дій ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 .
До протоколу огляду додається диск DVD-R, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 24.12.2022;
- даними з протоколу за результатами проведення оперативно технічного заходу - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.11.2022 з абонентського номеру НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_22 , та протоколу огляду від 26.12.2022, а саме: записів телефонних розмов в період часу з 10.09.22 по 13.09.2023 між ОСОБА_22 та іншими абонентами ( ОСОБА_20 ), за результатами яких судом встановлено, що зазначені учасники обговорюють протиправні дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 .
До протоколу огляду додається диск DVD-R, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 26.12.2022;
-висновком експерта №СЕ-19/108-23/4530 від 11.04.2023 згідно з яким досліджені вислови особи чоловічої статі, яка в протоколі огляду флеш-накопичувача від 14.09.2022 з результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль має умовне позначення індексом « ОСОБА_7 » містять мовленнєві ознаки вимагання грошей у співрозмовника, умовно позначеного індексом «ОСОБА_4». Досліджені вислови особи чоловічої статі має умовне позначення індексом «ОСОБА_7» містять мовленнєві ознаки погрози співрозмовникові, умовно позначеного індексом «ОСОБА_4»;
- висновком експерта №1414/с від 10.09.2022, відповідно до якого, сінець у правій ділянці у ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке утворилося за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого твердого предмета, індивідуалізуючи ознаки якого в ушкодженні не відобразилися. Морфологічні характеристики тілесного ушкодження не суперечать давності травми, заявленої освідуваним. 

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:
Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №420220820100000181 від 02.09.2022.
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2022.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86; рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України» - п.53). 
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Позиція сторони захисту та мотиви суду.
Суд не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_7 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з огляду на те, що вони суперечать дослідженим, перевіреним і оціненим судом доказам, зокрема: фактичним даним, що містяться в показаннях потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , даним з протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколів огляду, висновкам експертів, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами події злочину і підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні.
Щодо доводів сторони захисту про порушення початку досудового розслідування, не реєстрації протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення в журналі ЄО, то суд приходить до наступних висновків. Так відповідно до ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №420220820100000181 від 02.09.2022 внесено відомості за ч.4 ст.189 КК України з фабулою « ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно вимагає грошові кошти у ОСОБА_4 з погрозою застосування насильства». Підставою внесення відповідних відомостей є протокол прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2022.
За таких обставин органом досудового розслідування не було порушено вимог ст.214 КК України.
Суд не приймає доводи сторони захисту, що всі клопотання містять вказівку «у провадженні СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 42022082010000181 від 02.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України», а в обвинувальному акті, який затверджений прокурором Вознесенської прокуратури м. Запоріжжя вказана кваліфікація за ч.4 ст. 189 КК України. При цьому прокурором не повідомлено про нову підозру або про зміну первинної підозри в порядку ст. 278 КПК України, виходячи з наступного. Так відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №420220820100000181 від 02.09.2022 внесено відомості за ч.4 ст.189 КК України, під час досудового розслідування дії підозрюваного ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.189 КК України та направлено обвинувальний акт до суду з відповідною правовою кваліфікацією. 
Щодо доводів сторони захисту до змісту показань потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 не мав відношення до вимоги повернення грошей, а лише просив «не ображати тестя», суд оцінює критично. Вказана позиція спростовується сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема: показаннями самого потерпілого ОСОБА_4 , наданими під час судового розгляду, а також даними протоколу за результатами проведення НСРД (аудіо-, відеоконтролю особи) щодо ОСОБА_7 від 09.09.2022 та протоколу огляду від 14.09.2022.
Суд не приймає доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 не містили ознак вимагання, а були спрямовані на врегулювання цивільно-правового спору щодо боргових зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_9 . Вказана позиція спростовується матеріалами кримінального провадження, які не містять жодних належних та допустимих доказів існування реальних договірних чи інших цивільних правовідносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення».

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дослідженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними доказами у кримінальному провадженні поза розумним сумнівом підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
З таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.189 КК України, як вимагання, а саме вимога передачі чужого майна з погрозою застосування над потерпілим насильства, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення судом покарання.
Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, є учасником бойових дій, раніше не судимий, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КПК України судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КПК України судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, думку потерпілого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі.
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_7 такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.ст.69,75 КК України. 
Суд зауважує, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній в рішеннях по справам «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
На стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у виді особистою поруки.
Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 5285,84 грн. за залучення експертів на проведення судової лінгвістичної експертизи.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 зазначених витрат на користь держави. 
Керуючись ст.ст.369-371,374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. 
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 5 285,84 грн. за залучення експертів на проведення судової лінгвістичної експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя           ОСОБА_1