ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року	Львів	Справа №380/24872/24 пров. №А/857/50915/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С.М.	
суддів -	Кухтея Р.В.	
 	Носа С.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 380/24872/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування рішення,
місце ухвалення судового рішення 	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Желік О.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У грудні 2024 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач 1), Управління патрульної поліції у Львівській області (відповідач 2) у якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції щодо відмови здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди для поліцейських, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року №729 «Про затвердження Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)», за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, з 06 березня 2024 року до 20 березня 2024 року, з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, з 02 липня 2024 року до 16 липня 2024 року, а також з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди для поліцейських, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року №729 «Про затвердження Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)», за час перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, з 06 березня 2024 року до 20 березня 2024 року, з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, з 02 липня 2024 року до 16 липня 2024 року, а також з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року, виходячи з її розміру 100000,00 грн. (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 380/24872/24 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди для поліцейських, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, з 06 березня 2024 року до 20 березня 2024 року, з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, з 02 липня 2024 року до 16 липня 2024 року, а також з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року.
Зобов`язано Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузії, травми або каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, з 06 березня 2024 року до 20 березня 2024 року, з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, з 02 липня 2024 року до 16 липня 2024 року, а також з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції (відповідач 1) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 1 зазначає, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після отриманої в зоні бойових дій травми з певними перервами між лікуванням. Відповідач звертає увагу на те, що порядком виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану не врегульовано питання виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. у разі перерв між періодами перебування на стаціонарному лікуванні.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідачі та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на додаткову грошову винагороду в розмірі до 100000 грн. за весь час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою. При цьому, чинне законодавство не пов`язує виплату цієї допомоги із часом перебування на стаціонарному лікуванні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, що не заперечується відповідачами.
18 жовтня 2023 року, перебуваючи у складі зведеного загону «Хижак» Департаменту патрульної поліції, повертаючись із бойового завдання, близько 18 год. 20 хв., позивач потрапив під артилерійський обстріл зі сторони ворожих сил російської федерації. Внаслідок вибуху та влучання металевих осколків отримав тілесні ушкодження різного ступеня важкості.
Відповідно до свідоцтва про хворобу, наданого Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 541 травма, ТАК, отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів».
Внаслідок отриманого поранення, позивач проходив тривале стаціонарне лікування у різних медичних закладах як України, так й іноземних держав, зокрема:
- з 19 до 23 жовтня 2023 року, лікувався у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради;
- з 23 жовтня 2023 року до 09 листопада 2023 року, перебував у Державній установі «Національний науковий центр хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова Національної академії медичних наук України»;
- з 14 листопада 2023 року до 15 грудня 2023 року, лікувався у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 15 грудня 2023 року до 02 січня 2024 року, перебував у Комунальному некомерційному підприємстві « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;
- з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, а також з 06 до 20 березня 2024 року, лікувався у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, перебував на стаціонарному лікуванні у Національному реабілітаційному центрі «Вайварі», м. Юрмала, Латвія;
- з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, знаходився на лікуванні у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 02 липня до 16 липня 2024 року, перебував на стаціонарному лікуванні у Центральній лікарні Північного Пешта Військова лікарня, Угорщина;
- з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року, знаходився на лікуванні у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».
Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції нарахували та виплатили позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 тисяч гривень за період з 18 жовтня 2023 року до 02 січня 2024 року.
У листопаді 2024 року позивач подав відповідачу заяву, в якій просив здійснити перерахунок (донарахування) додаткової винагороди за період з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, з 06 березня 2024 року до 20 березня 2024 року, з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, з 02 липня 2024 року до 16 липня 2024 року, а також з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року, виходячи з розміру такої винагороди встановленої Постановою № 168 від 28 лютого 2022 року для поліцейських, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво) під час участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Листом від 04 грудня 2024 року № В-3707/Ш/12/01-2024 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції повідомило пзивача про відсутність підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, оскільки Порядком № 775 не врегульовано питання виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень у разі перерви періодів перебування на стаціонарному лікуванні (зміни режиму лікування) та відсутність підстав для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень у випадку повторного стаціонарного лікування (реабілітації) у закладах охорони здоров`я (у тому числі за кордоном) за медичними показниками раніше отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. У вказаному листі зазначено про те що позитивно вирішити порушене у заяві не надається можливим.
Позивач вважаючи, що відповідачі протиправно відмовили йому у здійсненні нарахування та виплати спірної винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, звернувся до суду з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 № 745/32197 (надалі також - Порядок № 260, в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 17 розділу 1 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі також - Постанова № 168, в редакції на час спірних правовідносин).
Пунктом 1 вказаної Постанови № 168 визначено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, додаткова грошова допомога збільшена до 100000 грн., крім осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях, виплачується також особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, уключаються поліцейські, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Росією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з пунктом 7 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, виплата додаткової винагороди, одноразової винагороди поліцейським здійснюється на підставі наказів керівників органів (підрозділів) поліції за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду, а керівникам органів (підрозділів) поліції, заступникам Голови Національної поліції України - на підставі наказу Голови Національної поліції України або особи, яка виконує його обов`язки. Виплата додаткової винагороди Голові Національної поліції України здійснюється на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України.
Апеляційний суд встановив, що позивач 18 жовтня 2023 року, перебуваючи у складі зведеного загону «Хижак» Департаменту патрульної поліції, повертаючись із бойового завдання, близько 18 год. 20 хв., потрапив під артилерійський обстріл зі сторони ворожих сил Російської Федерації. Внаслідок вибуху та влучання металевих осколків позивач отримав тілесні ушкодження різного ступеня важкості.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 541, виданого Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», позивач встановлений наступний діагноз і постанову: «Наслідки ВТ (18.10.2023р.): ВОСП м`яких тканин правої половини голови з металевими осколками екстракраніально, ЧМТ, забою головного мозку, субдурального крововиливу над правою гемісферою, дирчастого перелому правої скроневої кістки; ВОСП завушної ділянки справа з пошкодженням правої вушної раковини. Розрив барабанної перетинки справа. Проникаюче ВОСП грудної клітки з чисельними металевими осколками м`яких тканин грудної клітки і правої легені, правобічного гемопневмотораксу, ВОСП правої поперекової ділянки з металевими осколками заочеревинного простору, ВОСП м`яких тканин правого плеча, передпліччя, правого стегна (операція: 18.10.2023 р. торакоцентез справа, дренування правої плевральної порожнини по Бюлау; лапароцентез, дренування черевної порожнини; 22.12.2023 р. шкірна пластика рубця правого плеча, теноліз сухожилка розгинача 4-го пальця правої кисті, видалення сторонніх тіл (металевих осколків) правої кисті) у вигляді післятравматичної невропатії правого ліктьового нерва з сенсорно-моторними розладами з помірним порушенням функції правої верхньої кінцівки, множинних сторонніх тіл (металевих осколків) лівої нирки, м`яких тканин грудної стінки справа, правої поперекової ділянки, заочеревинного простору справа, правого плеча, передпліччя, правого стегна, зміцнілих рубців, хронічної лівобічної нейросенсорної приглухуватості, післятравматичної енцефалопатії І ст. з цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, вегето судинною нестійкістю. Травма, ТАК, отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів».
Сторони не заперечують ту обставину, що травма, яку отримав позивач є тяжкою, тому ця обставина у цій справі не доказується.
Внаслідок одержаного поранення, проходив тривале стаціонарне лікування у різних медичних закладах як України, так й іноземних держав, зокрема:
- з 19 до 23 жовтня 2023 року, лікувався у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради;
- з 23 жовтня 2023 року до 09 листопада 2023 року, перебував у Державній установі «Національний науковий центр хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова Національної академії медичних наук України»;
- з 14 листопада 2023 року до 15 грудня 2023 року, лікувався у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 15 грудня 2023 року до 02 січня 2024 року, перебував у Комунальному некомерційному підприємстві « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;
- з 01 лютого 2024 року до 01 березня 2024 року, а також з 06 до 20 березня 2024 року, лікувався у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 21 березня 2024 року до 24 травня 2024 року, перебував на стаціонарному лікуванні у Національному реабілітаційному центрі «Вайварі», м. Юрмала, Латвія;
- з 25 травня 2024 року до 12 червня 2024 року, знаходився на лікуванні у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області»;
- з 02 липня до 16 липня 2024 року, перебував на стаціонарному лікуванні у Центральній лікарні Північного Пешта Військова лікарня, Угорщина;
- з 17 липня 2024 року до 16 серпня 2024 року, знаходився на лікуванні у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».
Водночас, як видно із матеріалів справи, відповідач виплатив позивачу додаткову грошову винагороду за період з 18 жовтня 2023 року до 02 січня 2024 року.
Апеляційний суд зауважує, що позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку із тим діагнозом, який став наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що норми абзацу 4 пункту 1 постанови № 168 та Порядку № 775 не ставлять у залежність отримання додаткової допомоги від часу лікування, в тому числі наявність перерв між періодами стаціонарного лікування.
Вказані норми передбачають, що право на отримання додаткової допомоги мають особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва). 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позову, та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, в цій частині, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 380/24872/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос