Справа № 132/2562/25
Провадження № 2/132/511/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"24" березня 2026 р. місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді – СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання – РИБАК І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, цивільну справу № 132/2562/25 за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 

ВСТАНОВИВ:
01.08.2025 року до суду звернулося ПОСП «Нападівське» із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь в рахунок відшкодування завданої шкоди суму у розмірі 400000грн.00коп. В обґрунтування цієї вимоги зазначило, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 (три) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Судом встановлено, що ОСОБА_1 близько 14год.30хв. 24.04.2024 року, перебуваючи на території ПОСП «Нападівське», яке розташоване по вулиці Першотравневій, 3, в селі Нападівка Хмільницького району Вінницької області, керуючи технічно-справним вантажним автомобілем марки (моделі) «ГАЗ 3309», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, виїжджаючи заднім ходом з приміщення складу № 2, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який йшов позаду автомобіля. Після наїзду ОСОБА_2 був доставлений до КП «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої хребетно-спинномозкової травми перелому хребта в грудному відділі між 5, 6 грудними хребцями з пошкодженням спинного мозку з поширеним крововиливом в м`які тканини; закритої тупої травми грудної клітки множинних переломів ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях з пошкодженням пристінкової плеври та міжреберних судин; двобічного гемотораксу; перелому грудини на рівні 3-4 ребер; забою легень; закритої тупої травми живота - розривів печінки; розриву селезінки; крововиливу в черевну порожнину; закритої тупої травми заочеревинного простору - розриву лівої нирки в проекції нижнього полюсу; крововиливу в заочеревинний простір зліва по типу геморагічного просякання м`яких тканин; саден голови; саден та синців нижніх кінцівок; забійно-рваної рани правого стегна; відкритого перелому стегнової кістки. Смерть ОСОБА_2 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Сполучна травма тіла у ОСОБА_2 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Таким чином, ОСОБА_1 за вищевикладених обставин порушив вимоги пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: 1) п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». 2) п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1, 10.9 ПДР України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме настанням смерті ОСОБА_2 . Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 17.03.2025 року, затверджено мирову угоду від 17.03.2025 року, укладену між позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх представником – адвокатом Кузьмінським Ю.В., та представником відповідача – адвокатом Абріним В.Г., за умовами якої, відповідач підтверджує, що дійсно 24.04.2024 року за участю автомобіля марки (моделі) «ГАЗ-3309», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яке належить відповідачу на підставі оренди та яким керував водій ОСОБА_1 , який перебуває в трудових відносинах з ПОСП «Нападівське», відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої загинув ОСОБА_2 ; відповідач визнач, що вказаними діями водія ОСОБА_1 , які призвели до смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких визнано потерпілими в кримінальному провадженні № 2024020000000365, завдано фізичних та душевних страждань; відповідач підтверджує, що погоджується, що згідно з вимогами ч.1 ст.1172 ЦК України, відповідно до якої юридична особа відшкодовує шкоду завдану її працівником; сторони погодили, що розмір моральної шкоди до відшкодування становить: - ОСОБА_3 до виплати у безготівковій формі позивач отримує від відповідача 200000грн.00коп., - ОСОБА_4 до виплати у безготівковій формі позивач отримує від відповідача 200000грн.00коп.; сторони погодили, що з метою врегулювання спору, відповідач рівними платежами проводить з позивачами, наступний порядок розрахунок: - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_3 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 31.03.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_4 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 31.03.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_3 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 30.04.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_4 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 30.04.2025 року; сторони погодили, що відповідач має право повністю або часткового достроково виконати зобов`язання за даною мировою угодою; сплати коштів за цією мировою угодою здійснюється безготівково на банківські рахунки, які надані позивачами та згідно реквізитів, зазначених у даний мировій угоді. Підтвердженням виконання обов`язку відповідача щодо здійснення розрахунків є відповідні платіжні документи про перерахування коштів на банківські рахунки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На виконання умов цієї мирової угоди, ПОСП «Нападівське» перерахувало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 400000грн.00коп., що підтверджується платіжними документами. Враховуючи, що ПОСП «Нападівське» відшкодувало завдану відповідачем шкоду у розмірі 400000грн.00коп. в порядку ст.1172 ЦК України, при цьому шкода завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому у ПОСП «Нападівське» наявне право регресної вимоги до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2025 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 11.08.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 10.10.2025 року, закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. 
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.
Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).
У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача, що не може розцінюватись, як порушення його прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. 
Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному процесуальним законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. 
Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 (три) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 близько 14год.30хв. 24.04.2024 року, перебуваючи на території ПОСП «Нападівське», яке розташоване по вулиці Першотравневій, 3, в селі Нападівка Хмільницького району Вінницької області, керуючи технічно-справним вантажним автомобілем марки (моделі) «ГАЗ 3309», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, виїжджаючи заднім ходом з приміщення складу № 2, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який йшов позаду автомобіля. Після наїзду ОСОБА_2 був доставлений до КП «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої хребетно-спинномозкової травми перелому хребта в грудному відділі між 5, 6 грудними хребцями з пошкодженням спинного мозку з поширеним крововиливом в м`які тканини; закритої тупої травми грудної клітки множинних переломів ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях з пошкодженням пристінкової плеври та міжреберних судин; двобічного гемотораксу; перелому грудини на рівні 3-4 ребер; забою легень; закритої тупої травми живота - розривів печінки; розриву селезінки; крововиливу в черевну порожнину; закритої тупої травми заочеревинного простору - розриву лівої нирки в проекції нижнього полюсу; крововиливу в заочеревинний простір зліва по типу геморагічного просякання м`яких тканин; саден голови; саден та синців нижніх кінцівок; забійно-рваної рани правого стегна; відкритого перелому стегнової кістки. Смерть ОСОБА_2 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Сполучна травма тіла у ОСОБА_2 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Таким чином, ОСОБА_1 за вищевикладених обставин порушив вимоги пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: 1) п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». 2) п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1, 10.9 ПДР України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме настанням смерті ОСОБА_2 . 
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 17.03.2025 року, затверджено мирову угоду від 17.03.2025 року, укладену між позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх представником – адвокатом Кузьмінським Ю.В., та представником відповідача – адвокатом Абріним В.Г., за умовами якої, відповідач підтверджує, що дійсно 24.04.2024 року за участю автомобіля марки (моделі) «ГАЗ-3309», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яке належить відповідачу на підставі оренди та яким керував водій ОСОБА_1 , який перебуває в трудових відносинах з ПОСП «Нападівське», відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої загинув ОСОБА_2 ; відповідач визнач, що вказаними діями водія ОСОБА_1 , які призвели до смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких визнано потерпілими в кримінальному провадженні № 2024020000000365, завдано фізичних та душевних страждань; відповідач підтверджує, що погоджується, що згідно з вимогами ч.1 ст.1172 ЦК України, відповідно до якої юридична особа відшкодовує шкоду завдану її працівником; сторони погодили, що розмір моральної шкоди до відшкодування становить: - ОСОБА_3 до виплати у безготівковій формі позивач отримує від відповідача 200000грн.00коп., - ОСОБА_4 до виплати у безготівковій формі позивач отримує від відповідача 200000грн.00коп.; сторони погодили, що з метою врегулювання спору, відповідач рівними платежами проводить з позивачами, наступний порядок розрахунок: - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_3 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 31.03.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_4 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 31.03.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_3 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 30.04.2025 року, - платіж у сумі 100000грн.00коп. відповідач переводить на банківський рахунок, який належить ОСОБА_4 , та відкритий в АТ «Ощадбанк», в строк до 30.04.2025 року; сторони погодили, що відповідач має право повністю або часткового достроково виконати зобов`язання за даною мировою угодою; сплати коштів за цією мировою угодою здійснюється безготівково на банківські рахунки, які надані позивачами та згідно реквізитів, зазначених у даний мировій угоді. Підтвердженням виконання обов`язку відповідача щодо здійснення розрахунків є відповідні платіжні документи про перерахування коштів на банківські рахунки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
На виконання умов цієї мирової угоди, ПОСП «Нападівське» перерахувало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 400000грн.00коп., що підтверджується платіжними документами.
Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За пунктом 3 статті 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст.441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. 
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
Враховуючи, що ПОСП «Нападівське» відшкодував завдану ОСОБА_1 шкоду у розмірі 400000грн.00коп. в порядку ст.1172 ЦК України, при цьому шкода завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому у ПОСП «Нападівське» наявне право регресної вимоги до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування.
За наведених обставин, з ОСОБА_1 на користь ПОСП «Нападівське» необхідно стягнути в рахунок відшкодування завданої шкоди суму у розмірі 400000грн.00коп.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи зі змісту вищевказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинен бути стягнений судовий збір.
За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» в рахунок відшкодування завданої шкоди суму у розмірі 400000грн.00коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» судовий збір у розмірі 6000грн.00коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя