П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/16788/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк Михайло Васильович 
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В. 
22 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,
представника відповідача: Тлоки С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю винесеного відповідачем наказу №462 о/с-оп від 25.07.2024 про звільнення позивача – сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з посади пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 ( у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу).
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ ДСНС України у Вінницькій області від 01.04.2022 №64/оп з кадрових питань, сержанта служби цивільного захисту Семенюка Василя Григоровича призначено на посаду пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин).
24.02.2023 року між ОСОБА_1 та начальником Головного управління ДСНС України у Вінницькій області укладено контракт №117/2023 про проходження служби цивільного захисту, який набрав чинності з 24.04.2023 року.
Відповідно до пункту 1 вказаного контракту громадянин ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і добровільно бере на себе зобов`язання додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів чи розпорядження керівників (начальників), свої службові обов`язки, підвищувати свою професійну майстерність, досягати позитивних результатів з фізичної підготовки, свої службові обов`язки, підвищувати свою професійну майстерність, досягати позитивних результатів з фізичної підготовки.
На виконання окремого доручення від 20.05.2024 року №В-451 “Про алгоритм на військово - лікарську експертизу осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (чоловічої статті)”, протоколу наради ДСНС від 20.05.2024 року “Про організацію заходів” вказівкою ГУ ДСНС України у Вінницькій області № 47 01- 3788/47-16.1 від 24.05.2024, 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області було організовано проходження військово- лікарської комісії особовим складом підпорядкованих пожежно-рятувальних частин.
Зокрема, начальником 10 ДПРЧ капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_2 було доведено до особового складу караулів 10 ДПРЧ інформацію про те, що в період до 25.06.2024 року особам рядового і начальницького складу необхідно пройти військово-лікарську комісію.
Дана вказівка була доведена до пожежного-рятувальника караулу 10 ДПРЧ сержанта служби цивільного захисту Семенюка Василя Григоровича.
Наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 01.07.2024 року № НС-24/47-73 призначено службове розслідування.
У вищевказаному наказі зазначено, що службове розслідування призначається з метою визначення обставин та причин невиконання наказу пожежним-рятувальником караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) Семенюком Василем Григоровичем по факту не проходження військово-лікарської комісії.
01.07.2024 року затверджено висновок службового розслідування, згідно з яким встановлено, що відповідно до вказівки 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) від 09.06.2024 року № 47-73-02-406/47-73 в 10 ДПРЧ (м. Гайсин) керівництвом підрозділу було організовано проходження військово-лікарської комісії особовим складом підрозділу. Під час підготовки документів для направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію 26.06.2024 року він відмовився виконувати вказівку начальника 10 ДПРЧ (м. Гайсин), а саме відмовився від проходження військово-лікарської комісії, що являється порушенням абзацу 11 пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 593 “Про затвердження Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України”. Факт порушення дисципліни з боку пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) ОСОБА_1 запропоновано вважати підтвердженим. За порушення дисципліни заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 01.07.2024 №80-оп позивача за неналежне виконання службових обов`язків притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 02.07.2024 року № НС-25/47-73 призначено службове розслідування.
У вищевказаному наказі зазначено, що службове розслідування призначається за фактом неналежного виконання службових обов`язків пожежним-рятувальником караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) Семенюком Василем Григоровичем.
02.07.2024 року затверджено висновок службового розслідування, згідно з яким встановлено, що відповідно до вказівки 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) від 02.07.2024 року № 47-73-01-640/47-73 в 10 ДПРЧ (м. Гайсин) 02.07.2024 року на шикуванні чергового караулу начальником 10 ДПРЧ (м. Гайсин) капітаном служби цивільного захисту Сомиком Олександром Павловичем в присутності чергового караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) сержанту служби цивільного захисту Семенюку Василю Григоровичу повідомлено про те, що 03.07.2024 року йому необхідно подати документи, визначені вказівкою 3 ДПРЗ для постановки на військовий облік, оскільки зі всього особового складу підрозділу тільки ОСОБА_1 їх не надав. Згідно з поясненнями від 02.07.2024 року капітана служби цивільного захисту Горбатюка Олега Михайловича, майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 та сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_4 , 02.07.2024 року на шикуванні чергового караулу, в присутності всього особового караулу ОСОБА_1 відмовився виконувати вказівку начальника 10 ДПРЧ (м. Гайсин), а саме - відмовився від надання своїх документів для постановки на військовий облік, при цьому поважних причин не вказав, а аргументував це своїм сумнівом у законності створення та діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Факт порушення дисципліни з боку пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) ОСОБА_1 запропоновано вважати підтвердженим. За порушення дисципліни заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 02.07.2024 №82-оп позивача за неналежне виконання службових обов`язків притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Начальником 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) Анатолієм Гончаром було подано рапорт від 11.07.2024 до т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Вінницькій області Григорія Горбачука, у якому ініціювалося питання про доцільність подальшого проходження служби ОСОБА_1 , у зв`язку з систематичним порушенням ним службової дисципліни.
Згідно зі змістом атестаційного листа від 23.07.2024 за період з квітня 2023 року по липень 2024 року ОСОБА_1 до виконання своїх службових обов`язків відносився байдуже, допускав невиконання наказів та вказівок керівництва, з низькою відповідальністю ставився до дорученої справи, проявляючи при цьому легковажність. У зв`язку із наявністю двох діючих дисциплінарних стягнень: догана (наказ від 01.07.2024 №80-оп), сувора догана (наказ від 02.07.2024 №82-оп), атестаційна комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню.
23.07.2024 атестаційна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.
Начальник 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) Олександр Сомик клопотав про звільнення ОСОБА_1 відповідно до ст. 176 п. 6 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу", що відображається у поданні від 25.07.2024..
Відповідно до наказу ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024 сержанта цивільного захисту ОСОБА_1 було звільнено з посади пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) з 25 липня 2024 року, на підставі п. 176 підпункту “ 6” (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу”. Підставами для звільнення слугували подання начальника 10 державної пожежно-рятувальної частини (м. Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) майора служби цивільного захисту ОСОБА_2 від 25.07.2024, протокол атестаційної комісії ГУ ДСНС України у Вінницькій області від 23.07.2024 №20.
Позивач, вважаючи протиправним наказ №462 о/с-оп від 25.07.2024, звернувся до суду з даним позовом, з вимогою про його скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України (далі – КЦС України) служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 КЦС України щодо проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт, з-поміж іншого, з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 101 КЦЗ України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.
Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 05.03.2009 № 1068-V (далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування. Дія цього Статуту поширюється на всіх осіб рядового і начальницького складу, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Пунктом 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.
Згідно з пунктами 3-4 Дисциплінарного статуту службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби, з-поміж іншого, виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів. Порушення службової дисципліни є дисциплінарним правопорушенням.
Відповідно до пункту 57 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Пунктами 75-76 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу, які порушили службову дисципліну, можуть бути накладені лише визначені цим Статутом дисциплінарні стягнення, що відповідають ступеню вини особи. Відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.
Згідно з ч. 4 ст. 103 КЦЗ України форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.
Таке Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі – Положення № 593).
Пунктом 45 Положення № 593 визначено, що контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.
Відповідно до п. 176 Положення № 593 контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 2) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на службі, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 3) за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про непридатність або обмежену придатність до служби; 4) у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці; 5) відповідно до заяви особи, яка звільняється у зв`язку із сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу; 7) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту; 8) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду; 9) у зв`язку з призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призовної комісії; 10) у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 10-1) у разі наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 11) у зв`язку з набуттям громадянства іноземної держави; 12) в інших випадках, передбачених законом.
Законодавство, яке стосується порядку проходження громадянами України служби цивільного захисту, не містить визначення поняття «систематичне невиконання умов контракту», однак тлумачення вказаному поняттю було надано у постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 814/1722/16 зазначив, що поняття «систематичність» передбачає застосування до особи заходів дисциплінарного впливу до вчинення нею проступку, після якого керівником прийнято рішення про звільнення зі служби.
Водночас Суд зауважував, що систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією зі сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останнього року служби (пункт 39 вказаної постанови).
Крім цього, у постанові від 10.06.2021 у справі № 560/3025/20 Верховний Суд зазначив, що під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти вчинення дисциплінарного проступку особою рядового і начальницького складу після застосування дисциплінарного стягнення до такої особи, яке не втратило юридичної сили.
Наявність у особи рядового і начальницького складу двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на вказаних осіб протягом року, є підставою для звільнення їх із служби цивільного захисту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
Вказані висновки підтримав Верховний Суд у постанові від 09.08.2021 у справі № 340/448/19.
Наведена практика, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування для кваліфікації поведінки особи рядового чи начальницького складу як «систематичного невиконання умов контракту».
Висновки КАС вказують на те, що достатньо вчинення двох дисциплінарних проступків протягом останнього року служби за тієї умови, що попереднє стягнення має юридичну силу, а також про встановлення обставин, які підтверджують такі ознаки систематичності, як повторюваність протягом року, стійка неправомірна поведінка.
Дослідивши обставини справи, колегія суддів встановила, що позивач, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, фактично не погоджується з винесеними наказами від 01.07.2025 №80-оп та від 02.07.2024 №82-оп щодо застосування дисциплінарних стягнень у виді догани та суворої догани, а також прийнятими судовими рішеннями у справі №120/9574/24.
Відповідно до даних ЄДРСР рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №120/9574/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вищезазначених наказів.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 у справі №120/9574/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року - без змін.
Рішення у справі № 120/9574/24 набрало законної сили 03.11.2025 року.
Колегія суддів зазначає, що судами була надана оцінка правомірності винесених наказів, досліджено фактичні обставини та прийнято рішення.
В межах даних правовідносин не підлягають перегляду обставини щодо прийняття наказів від 01.07.2025 №80-оп та від 02.07.2024 №82-оп, суд у справі №120/16788/24 надає оцінку підставам звільнення позивача зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, а також правомірності прийняття наказу ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024.
З урахуванням доводів апеляційної скарги, дослідивши зміст матеріалів справи щодо правомірності дій відповідача при прийнятті наказу ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024 щодо звільнення сержанта цивільного захисту ОСОБА_1 з посади пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) з 25 липня 2024 року, на підставі п. 176 підпункту “ 6” (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу” колегія суддів дійшла наступних висновків.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.
Отже, звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність є окремим видом дисциплінарного стягнення, а також передбачено п.68 Дисциплінарного статуту.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності встановив, що позивач під час проходження служби в органах цивільного захисту допустив протягом двох днів поспіль невиконання вказівок керівництва, а саме: відмовився від виконання дій, пов`язаних з оформленням документів для військового обліку та проходження військово-лікарської комісії. За вказаними фактами щодо нього проведено службові розслідування та застосовано дисциплінарні стягнення, оформлені відповідними наказами.
В подальшому, як встановлено у спірних правовідносинах та підтверджується матеріалами справи, позивача звільнено з підстав систематичного невиконання умов контракту.
Оцінюючи правомірність такого звільнення, суд враховує обставини, встановлені у справі, чинне правове регулювання спірних правовідносин у справі, а також відповідні їм правові позиції суду касаційної інстанції, та виходить з наступного.
Чинне законодавство не містить визначення поняття «систематичне невиконання умов контракту» та за таких обставин є оціночним. Водночас, дослідивши пояснення учасників справи, суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме по собі посилання відповідача на наявність двох дисциплінарних стягнень не може вважатися достатнім для висновку про систематичний характер порушень, оскільки систематичність не вичерпується самим лише кількісним критерієм, а й передбачає наявність повторюваності у часі, зокрема, протягом року, як на це вказує Верховний Суд, стійкості негативної поведінки, а також ігнорування порушником раніше застосованих заходів дисциплінарного впливу.
Так, як встановлено судом, обидва дисциплінарних проступки вчинені позивачем у межах короткого проміжку часу – протягом двох днів поспіль, а дисциплінарні стягнення застосовано фактично одночасно, без будь-якого певного інтервалу між ними. При цьому, після їх застосування інших, нових, порушень службової дисципліни, позивач не вчиняв, як і інших фактів порушення умов контракту у наданих відповідачем документах не фіксується.
Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 , долученою до матеріалів справи (а.с.13, т.с.1) позивача прийнято на роботу до органів служби цивільного захисту 08.01.2004 року.
Судом досліджено зміст атестаційного листа, складеного відносно позивача перед його звільненням (а. с. 50 , т. с. 1), та встановлено, що такий не містить відомостей про вчинення позивачем будь-яких інших дисциплінарних проступків протягом року за період з квітня 2023 по липень 2024 року, а загальне формулювання щодо байдужого ставлення позивача до виконання службових обов`язків у цей період також не містить належного обґрунтування такими фактами та їх наслідками. 
За таких обставин суд не може констатувати повторюваність вчинення дисциплінарних проступків чи порушень умов контракту щодо невиконання позивачем обов`язків несення служби в органах цивільного захисту протягом року, що б свідчило про стійке небажання особи дотримуватись вимог службової дисципліни та нехтування застосованими заходами впливу.
З урахуванням викладеного, на думку суду, а також відповідно до правових позицій суду касаційної інстанції, встановлені у справі обставини та відповідні їм, оцінені судом докази підтверджують відсутність таких ознак систематичності, як повторюваність, стійка негативна поведінка, яка виражається в ігноруванні вимог службової дисципліни та небажання особи до виправлення.
Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивача було звільнено 25.07.2024 р., після застосування дисциплінарних стягнень 01 та 02 липня 2024 року, тобто до спливу строку оскарження дисциплінарних стягнень, встановленого п. 93 Дисциплінарного Статуту, що фактично позбавляло його можливості реалізувати своє право на їх перегляд, а тому свідчить про порушення відповідачем гарантій оскарження таких наказів.
Колегією суддів встановлено, 23.07.2024 атестаційна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу за наявності двох діючих дисциплінарних стягнень: догана (наказ від 01.07.2024 №80-оп), сувора догана (наказ від 02.07.2024 №82-оп).
Відповідно до наказу ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024 позивача звільнено на підставі п. 176 підпункту “ 6” (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу”.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до п.77 Дисциплінарного статуту за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
З урахуванням матеріалів справи, висновків атестаційної комісії та наказу ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024, колегія суддів встановила, що за відмову позивачем від проходження військово-лікарської комісії притягнено до дисциплінарної відповідальності наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 01.07.2024 №80-оп та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, за відмову від надання своїх документів для постановки на військовий облік наказом 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 02.07.2024 №82-оп позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Отже, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність фактично є повторним притягненням до дисциплінарної відповідальності, що суперечить п.77 Дисциплінарного статуту та ст.61 Конституції України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, сукупність встановлених обставин свідчить про відсутність визначених законом підстав для звільнення позивача у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, а також про порушення відповідачем принципів обґрунтованості та пропорційності під час прийняття спірного наказу, а також обов`язку діяти на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що в матеріалах справи не зафіксовано та відповідачем не доведено повторне вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, окремо від дисциплінарних правопорушень, за які до позивача вже застосовано заходи дисциплінарних стягнень у виді догани та суворої догани, то повторне притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення є неправомірними діями з боку відповідача, у зв`язку з чим наказ ГУ ДСНС України у Вінницькій області №462 о/с-оп від 25.07.2024 сержанта цивільного захисту ОСОБА_1 , яким позивача було звільнено з посади пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м Гайсин) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м. Ладижин) з 25 липня 2024 року, на підставі п. 176 підпункту “ 6” (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу” підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зважає на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч.1 ст. 235 та ст. 240 КЗпП України, а, відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Відтак, оскільки звільнення працівника відбулося без законної підстави, колегія суддів приходить до висновку про поновлення позивача на раніше займаній посаді.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року №623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, пунктом 5 якого визначено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день перебування на службі визначається шляхом поділу суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, відповідно до підпункту з пункту 1 якого, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.
Відповідно до пункту 2 Порядку №100, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.
У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.
Положеннями пункту 3 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації (пункт 8 Порядку №100).
Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
Щодо обчислення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача.
Враховуючи дату звільнення позивача зі служби та прийняття судом рішення про поновлення на посаді (з 25.07.2024 по 22.04.2026), кількість днів вимушеного прогулу складає 637 календарних днів.
Так, до матеріалів справи відповідачем долучено довідку (т.1, а.с.49, зворот) з якої слідує, що у травні 2024 заробітна плата позивача складає 19559,25грн, за червень 2024 року - 19559,25. Всього за цих два місяці заробітна плата позивача у довідці зазначена в сумі 39118,50 грн, середньоденна заробітна плата складає 641,29 грн.
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з ГУ ДСНС у Вінницькій області на користь позивача складає 408501,73 грн. (637 календарних днів х 641,29 грн.).
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, рішення суду підлягає до негайного виконання в частині: поновлення позивача поновлення ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м.Гайсин) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (м.Ладижин) з 25.07.2024 року та стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.
Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі наведеного, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з підстав, наведених у мотивувальній частині рішення.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З матеріалів справи встановлено, що при поданні апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 1816,80 грн. згідно з платіжною інструкцією №0.0.4729239623.2 від 22.01.2026 р. (а.с.104).
Частиною 6 ст.139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а за подання апеляційної скарги позивач поніс судові витрати, слід дійти висновку, що на користь апелянта - позивача у цій справі необхідно стягнути 1816,80 грн. сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ №462 о/с-оп від 25.07.2024 року, яким звільнено з посади пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м.Гайсин) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (м.Ладижин) з 25.07.2024 року за пп.6 п.176 ( у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) в цій частині.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м.Гайсин) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (м.Ладижин) з 25.07.2024 року.
Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 408 501,73 (чотириста вісім тисяч п`ятсот одна) гривня 73 копійки, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини (м.Гайсин) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (м.Ладижин) з 25.07.2024 року.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (ЄДРПОУ 38635397) на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору при апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 23 квітня 2026 року 

Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.