ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3405/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з приводу невиплати ОСОБА_1 компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно до вимог статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023 з урахуванням раніше виплачених сум;
- cтягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за шість місяців за затримку терміном 152 календарних днів в розмірі 500 840,00 грн;
- cтягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 24.05.2022 по день фактичної виплати.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з приводу невиплати ОСОБА_1 компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно до вимог статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява Бахмутського відділу Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення суду в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заява обґрунтована тим, що рішення суду у повному обсязі не виконано в частині виплати грошового забезпечення. Зміна способу виконання рішення шляхом безпосереднього стягнення заборгованої суми з рахунків боржника є єдиним можливим та ефективним механізмом забезпечення прав ОСОБА_1 .
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у задоволенні заяви Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції про зміну способу виконання рішення суду від 10.06.2024 у справі № 620/3405/24 відмовлено.
Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 вбачається, що судом не здійснено розрахунок суми належної до сплати позивачу, як і не визначався розмір належних до виплати позивачу сум, а розмір недоотриманих коштів, який позивач просить стягнути, обраховано відповідачем вже після розгляду справи по суті. 
З огляду на наведене, суд зауважує, що обраний заявником спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з військової частини НОМЕР_1 нарахованого грошового забезпечення за період 24.05.2022 - 31.12.2022 в розмірі 80 641,25 грн, не узгоджується зі змістом статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України та потягне за собою фактично зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим, оскільки рішення у справі набрало законної сили, та матиме наслідком зміну обраного судом способу відновлення порушеного права позивача.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву заява Бахмутського відділу Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №620/3405/24 задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що заява Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу виконання рішення суду від 10.06.2024 у справі № 620/3405/24 ґрунтується на принципах обов`язкового виконання судових рішень, ефективного захисту порушених прав та необхідності усунення зволікання у виплаті заборгованих сум позивачу. Зазначає, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі № 620/3405/24 не виконується більше аніж рік з дня набрання законної сили судовим рішенням, що згідно з частиною третьою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 та від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно частини другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесено суттєві зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 приписи статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива, шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".
Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно до вимог статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказане рішення суду набрало законної сили 24.09.2024. 
Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 №1661 на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №620/3405/24 позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102,00 грн згідно вимог статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022-31.12.2022 та згідно статті 7 «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023-14.06.2023 з урахуванням раніше виплачених сум. Заявки на фінансування по КЕКВ 2800 військовою частиною подаються починаючи з лютого 2025 року наростаючим підсумком, чергова заявка на фінансування подана 04.07.2025 №1429. Станом на 31.07.2025 на виконання вищезазначеного рішення асигнування та кошти не виділені (а.с.89).
Отже, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 у справі №620/3405/24 на даний час відповідачем повністю не виконано.
Таким чином, враховуючи вимоги частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі, шляхом стягнення з військової частини НОМЕР_1 нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 24.05.2022 - 31.12.2022 в розмірі 80 641,25 грн. 
Колегія суддів зазначає, що зазначені вище приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України, принципу верховенства права. Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні заяви Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №620/14229/21, а тому, оскаржувана ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення такої заяви.
Посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, не можуть застосовуватись до редакції норми частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України після внесення у 2024 році змін.
Відповідно до п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість її доводів та наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нової постанови про задоволення заяви Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 329, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі №620/3405/24 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення - задовольнити.
Змінити спосіб виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №620/3405/24 із:
«Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що становив 2102 грн згідно до вимог статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період 24.05.2022 - 31.12.2022, та згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період 01.01.2023 - 14.06.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.» на:
«Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) нараховане грошове забезпечення за період 24.05.2022-31.12.2022 у розмірі 80 641 (вісімдесят тисяч шістсот сорок одну) грн 25 коп».
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

В.Ю.Ключкович