ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" лютого 2026 р. Cправа № 902/1192/25  

за позовом: Заступника керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Стрілецька, 205-Б, м. Вінниця, 21007) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, 21100) Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (селище Літин, вул. Соборна, буд. 7, Вінницька обл., Вінницький р-н., 22300) 
до: Дочірнього підприємства "Літинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" Вінницької обласної ради (Сосонське шосе, буд. 10, смт. Літин, Вінницький р-н., Вінницька обл., 22300) 
про стягнення 51494,70 грн 

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.
Секретар судового засідання Надтока Т.О.
Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В : 

28.08.2025 на розгляд до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до Дочірнього підприємства "Літинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" Вінницької обласної ради про стягнення 51 494,70 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 вказану позовну заяву розподілено судді Яремчуку Ю.О..
Ухвалою суду від 02.09.2025 позовну заяву (вх. № канц. 1270 від 28.08.2025) Заступника керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до Дочірнього підприємства "Літинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" Вінницької обласної ради про стягнення 51 494, 70 грн - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
12.09.2025 від прокурора надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви (вх. № канц. 01-34/9724/25 від 12.09.2025), яка визначена судом як така, що подана в строк встановлений ухвалою суду від 02.09.2025 у даній справі.
Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито провадження у справі № 902/1192/25. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.10.2025.
На визначену дату судом в судове засідання з`явився прокурор. Представники позивачів та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 17.09.2025.
В судовому засіданні прокурором усно заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи, з огляду на задоволення клопотання прокурора про відкладення розгляду справи, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 16.10.2025 повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, що відбудеться 13.11.2025. 
На визначену дату судом в судове засідання з`явився прокурор. Представники позивачів та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 16.10.2025.
За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, як наслідок суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 13.11.2025 повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, що відбудеться 09.12.2025.
На визначену дату судом в судове засідання з`явився прокурор. Представники позивачів та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 13.11.2025.
За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи, з огляду на невиконання Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством "Віноблагроліс" ухвали суду від 13.11.2025, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 09.12.2025 повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, що відбудеться 22.01.2026.
На визначену дату судом в судове засідання з`явився прокурор. Представники позивачів та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 09.12.2025.
За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 22.01.2026 повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 10.02.2026.
На визначену дату судом в судове засідання уповноважені представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 22.01.2026.
Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача. 
З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що Вінницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону в ході реалізації представницьких повноважень в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру» опрацьовано матеріали кримінального провадження № 1202502005000096 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за результатами чого виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Прокурор вказує, що Дочірнім підприємством "Літинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" Вінницької обласної ради порушено вимоги законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів при веденні лісового господарства, а саме - не здійснено комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, запобігання незаконних порубок.
Прокурор стверджує, що через неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, спрямованих на захист лісів, допущено порубку лісу - дерев поблизу с. Садове Вінницького району Вінницької області, зокрема кварталу 70, виділи 2 та 26, в зоні діяльності Дочірнього підприємства «Літинський райагроліс».
За доводами Прокурора внаслідок незаконної порубки дерев різнолистих порід та різних діаметрів в зоні діяльності ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛІ «Віноблагроліс», а саме в кварталі № 70 виділи 2 та 26 навколишньому природному середовищу завдано шкоди в розмірі 51494 7 гривень, що і стало підставою позову.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що органом прокуратури в обґрунтування позову не вказано, які саме обов`язки і норми чинного законодавства України у сфері ведення лісового господарства були порушені з боку відповідача, як і не було конкретизовано, які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, та які дії він не вчинив, доказів невчинення таких дій до Суду не надано. У зв?язку з не встановленням органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12025020050000096 від 23.01.2025 осіб, винних у незаконній рубці дерев з числа посадових осіб ДП «Літинський райагроліс ВОКСЛП «ВІНОБЛАГРОЛІС», Орган прокуратури вважає, що збитки, завдані інтересам держави, мають бути відшкодовані постійним лісокористувачем - ДП «Літинський райагроліс ВОКСЛП «ВІНОБЛАГРОЛІС». Факт належного виконання ДП «Літинський райагроліс ВОКСЛП «ВІНОБЛАГРОЛІС» заходів, спрямованих на охорону та збереження лісів, позовною заявою та доданими до неї документами не спростовується. Відповідач зазначає, що за вказаних обставин покладати на нього цивільну відповідальність з відшкодування шкоди, спричиненої незаконною рубкою дерев встановленою слідством в рамках кримінального провадження Nє12025020050000096 від 23.01.2025р. та вироком Літинського районного суду Вінницької області по справі № 137/301/25, винною особою - гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є безпідставним.
Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: так, у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону перебували матеріали кримінального провадження № 12025020050000096 від 23.01.2025. Досудовим розслідуванням встановлено факт незаконної порубки дерев поблизу с. Садове Вінницького району Вінницької області, зокрема кварталу 70, виділи 2 та 26, в зоні діяльності Дочірнього підприємства «Літинський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» Вінницької обласної ( далі - ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс»), яке є постійним лісокористувачем (у розумінні статті 19 ЛК України).
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 22.01.2025 у кримінальному провадженні № 12025020050000096 від 23.01.2025 встановлено, що на території кварталу 70, виділи 2 та 26 ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛІ «Віноблагроліс» виявлено незаконну порубку 13 дерев (сироростучих трьох дерев породи граб діаметром 18 см, одного дерева породи граб діаметром 22 см, трьох дерев породи граб діаметром 24 см, трьох дерев породи граб діаметром 26 см, одного дерева породи граб діаметром 28 см, одного дерева породи берест діаметром 20 см, сухостійного одного дерева породи граб діаметром 34 см.)
Судом встановлено, що в межах кримінальному провадженні № 12025020050000096 на підставі постанови про призначення судової інженерно-екологічної експертизи від 15.02.2025, винесеною слідчим СВ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Олександрою Котовською Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз експертом Оксаною Мазурчан було проведено судову інженерно-екологічну експертизу.
На вирішення експертизи було поставлено питання: який розмір матеріальної завдано станом на 23.01.2025 ДП «Літинський райагроліс» Ввінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» внаслідок незаконної порубки сироростучих трьох пнів породи граб діаметром 18 см, одного пня породи граб діаметром 22 см, трьох пнів породи граб діаметром 24 см, трьох пнів породи граб діаметром 26 см, одного пня породи граб діаметром 28 см, один день породи берест діаметром 20 см, сухостійного: одного пня породи граб діаметром 34 см?
Так за наслідками проведеної експертизи встановлено, що розмірів шкоди, завданої незаконною рубкою дерев у межах території ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» складає: в кварталі № 70 виділи 2 та 26 незаконною порубкою 1 сухостійного дерева завдана шкода у розмірі: 5135, 64 грн; в кварталі № 70 виділи 2 та 26 незаконною порубкою 12 сироростучих дерев завдана шкода у розмірі: 46359, 06 грн, що разом завдана шкода на загальну суму 51 494, 70 грн.
10.04.2025 вироком Літинського районного суду Вінницької області по справі №137/301/25 встановлено, що «відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи внаслідок незаконної вирубки 12 дерев породи «Граб» та 1 дерева породи «Берест», заподіяв ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» ВОР матеріальної шкоди у розмірі 51 494,28 грн.
За доводами Прокурора, внаслідок незаконної порубки дерев різнолистих порід та різних діаметрів в зоні діяльності ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛІ «Віноблагроліс», а саме в кварталі № 70 виділи 2 та 26 навколишньому природному середовищу завдано шкоди в розмірі 51 494, 7 грн.
Щодо представництва прокурором інтересів держави.
Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 ГПК України).
Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано на порушення норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що порушує інтереси держави.
При цьому також слід зазначити, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019р. у справі №915/20/18).
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, що передбачено пунктом 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст.142 Конституції України).
Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується на приписах ст.13, 142, 145 Конституції України; ст.15, 19, 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні».
Статтею 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст.145 Конституції України).
Відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ч.3 п.7 ст.29 та ч. 1 п. 4 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.
3 метою дотримання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Вінницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону 08.07.2025 проінформовано Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про факт незаконної порубки дерев на ділянці місцевості поблизу с. Садове, Вінницького району, Вінницької області, яка входить у зону компетенції ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» та про завдану шкоду в розмірі 51 494, 7 грн. (лист за вих. № 7/2625).
Згідно до відповіді за вих. №3025/12/25 від 15.07.2025 з Державної екологічної інспекції у Вінницькій області не вбачається, що останньою планується вжиття заходів до стягнення завданої шкоди.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу сільської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ст.ст.1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів, в тому числі лісів.
Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишного природного середовища, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.
Квартал № 70 виділи № 2 та 26 ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛІ «Віноблагроліс», у межах яких виявлено факт незаконної порубки дерев, дислокуються поблизу села Садове Вінницького району Вінницької області.
Таким чином, в даному випадку Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів.
Враховуючи викладене, шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки деревини, порушує інтереси держави та не може залишатися без реагування органів прокуратури.
З метою дотримання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Вінницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону 08.07.2025 за вих. № 7/2626 поінформовано Літинську селищну раду Вінницького району Вінницької області про виявлення незаконної порубки дерев на ділянці місцевості поблизу села Садове Вінницького району Вінницької області, яка входить у зону компетенції ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» та про завдану шкоду в розмірі 51 494,7 грн.
Вищенаведене свідчить про нездійснення уповноваженими органами захисту інтересів держави в особі територіальної громади у встановленому законодавством порядку, що відповідно є підставою для застосування прокурором представницьких повноважень, на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування в якості позивача.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку, Заступник керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області та Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.
Щодо суті спору.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За приписами статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно зі статтею 1 Лісового кодексу України (ЛК України), усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Статтею 2 ЛК України передбачено, що лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Об`єктом лісових відносин є лісовий фонд України та окремі лісові ділянки. Суб`єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України.
Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 ЛК України).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
Приписами статей 16, 17 ЛК України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.
Частиною другою статті 19 ЛК України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Положеннями статті 63 та пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Статтею 89 ЛК України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.
Основними завданнями державної лісової охорони є, зокрема: забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (стаття 90 ЛК України).
За змістом пункту 5 частини 2 статті 105 ЛК України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (стаття 107 ЛК України).
Згідно з пунктом «е» частини 1 статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Приписами частини четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду (цивільне правопорушення).
Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність тотожна дії за своїми соціальними та юридичними властивостями, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.
Бездіяльність відрізняється від дії зовнішньою, фізичною стороною. При бездіяльності особа не робить певної дії, яку вона за даних конкретних умов повинна була і могла вчинити для запобігання заподіянню шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам.
Наявність реальної можливості діяти певним чином полягає в тому, що особа в даній конкретній ситуації мала реальну можливість діяти, тобто виконати активні дії і запобігти тим самим злочинним наслідкам. При оцінці можливості (чи неможливості) виконати покладені на особу обов`язки слід враховувати конкретну обстановку, умови місця і часу, зміст обов`язків, покладених на особу. Враховуються і її суб`єктивні можливості щодо виконання необхідних дій.
У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести належними та допустимими доказами факт заподіяння шкоди та її розмір, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. При цьому за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 Цивільного кодексу України) передбачає презумпцію вини правопорушника.
Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт вчинення незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні відповідача; факт відкриття кримінального провадження № 12025020050000096 від 23.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, за фактом незаконної рубки 13 дерев (сироростучих трьох дерев породи граб діаметром 18 см, одного дерева породи граб діаметром 22 см, трьох дерев породи граб діаметром 24 см, трьох дерев породи граб діаметром 26 см, одного дерева породи граб діаметром 28 см, одного дерева породи берест діаметром 20 см, сухостійного одного дерева породи граб діаметром 34 см.)
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12025020050000096 від 23.01.2025 осіб, винних які здійснили незаконну рубку дерев з числа посадових осіб відповідача не встановлено.
Факт незаконної порубки дерев свідчить, що відповідачем комплекс заходів щодо збереження таких дерев не здійснено, або здійснено неналежно, порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, виявлено у лісових насадженнях, користування якими здійснює Дочірнє підприємство "Літинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" Вінницької обласної ради, яке в розумінні статті 17 ЛК України є постійним лісокористувачем.
Згідно розрахунква розміру шкоди Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 14.02.2025 який здійснено у відповідності з додатком №1 до постанови КМУ від 23.07.2008 №665 загальна сума становить 51 494,7 грн. 
Саме відповідач, як постійний лісокористувач має обов`язок попередити, припинити та/або зафіксувати незаконну порубку дерев на підвідомчій території, водночас належних та достатніх заходів не вжив.
Таким чином, наведені обставини у сукупності свідчать про належне підтвердження протиправної поведінки відповідача у формі бездіяльності, яка полягає у незабезпеченні працівниками підприємства належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій відповідачу території.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09.08.2018р. у справі № 909/976/17, від 12.09.2024р. у справі № 907/181/22, від 28.09.2023р. у справі № 927/32/23, від 27.03.2018р. у справі № 909/1111/16, від 20.08.2018р. у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018р. у справі № 917/1261/17, від 19.09.2018р. у справі № 925/382/17, від 09.12.2019р. у справі № 906/133/18, від 20.02.2020р. у справі № 920/1106/17 порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Наведеним спростовуються доводи відповідача стосовно відсутності його вини та як наслідок, обов`язку нести відповідальність за шкоду, завдану діяннями осіб, які вчинили незаконну порубку лісу.
Щодо аргументів відповідача про те, що позивачем не зазначено які саме дії, з охорони і захисту лісу передбачені законодавством не були вчинені відповідачем і в чому полягає протиправна бездіяльність, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 28.09.2023р. у справі 927/32/23, відповідно до якої відсутність визначеного чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків.
Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, відтак заявлені позовні вимоги є обгрунтованими.
Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в розмірі 51 494,7 грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що спір виник із вини відповідача відтак, з відповідача підлягають відшкодуванню витрати на оплату судового збору .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Літинський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» Вінницької обласної ради (22300, Вінницька обл., Вінницький р-н, селище міського типу Літин, Сосонське шосе, буд. 10, код ЄДРПОУ 36102127) на єдиний розподільчий казначейський рахунок Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (22300, Вінницький р-н, Вінницька обл., селище Літин, вулиця Соборна, будинок, 7, код ЄДРПОУ 04325963, UA748999980333179331000002852) шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 51 494, 70 грн. 
3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Літинський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» Вінницької обласної ради (22300, Вінницька обл., Вінницький р-н, селище міського типу Літин, Сосонське шосе, буд. 10, код ЄДРПОУ 36102127) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону вул. Пироговська, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 38296363, р/р НОМЕР_1 , судові витрати в сумі 2 422,40 грн.
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
5. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.
Повне рішення складено 19 лютого 2026 р.

Суддя Яремчук Ю.О.  

віддрук. прим.:
1 - до справи