ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 квітня 2026 року	Справа №160/31085/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу
установив:
28 жовтня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 29.09.2025р. №452 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він не погоджується з наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 29.09.2025р. №452 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки ним не вчинялось жодних дисциплінарних проступків, не порушувались обов`язки військової служби та не було проведено жодного службового розслідування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 р. відкрито провадження у цій справі. 
Крім того, цією ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати копію наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 29.09.2025р. №452 та всі документи, які враховані при прийнятті оскаржуваного наказу.
06 листопада 2025 від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 29.09.2025 позивач відмовився виконати бойове розпорядження № 86/376дск від 26.09.2025, а саме перейти в оперативне розпорядження командира 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 та висунутись на СП «КРИВИЙ». Позивач, як підставу для відмови виконати вказане бойове розпорядження зазначив свій стан здоров`я. Однак був оглянутий лікарем, який визначив, що жодних медичних протипоказань для виконання вказаного бойового розпорядження у позивача немає. Як наслідок позивача порушення військової дисципліни та вимог: ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову», ст. 11, 16, 30, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 3, 4, 5, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, шляхом накладання дисциплінарного стягнення – «сувора догана». У відповідності положень до п. 4 розділу XVI наказу Міністра оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення у формі «суворої догани» йому виплачується премія у розмірі 80 % від встановленого розміру. Також У відповідності положень до п. 15 розділу XXXIV наказу Міністра оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» у разі відмови військовослужбовцем від виконання бойового наказу його не включають до наказу про виплату додаткової винагороди за місяць у якому було здійснено таке порушення. Отже Позивача на законних підставах було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не виконання бойового наказу з усіма витікаючи наслідками, якто виплата премії у меншому розмірі та не включення його до наказу про виплату додаткової винагороди. Необхідність проведення службового розслідування визначається командиром військової частини у разі необхідності з`ясувати обставини та ступень вини військовослужбовців. У випадку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним бойового наказу у розпорядженні командира були всі матеріали, які дозволяли йому прийняти рішення. 03.10.2025 позивач самовільно залишив військову частину, станом на 06.11.2025 він на службу не повернувся. Наразі підготовлено та направлено повідомлення про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2025р. №45. 
23 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира кулеметного взводу 1 го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 з рапортом, в якому просив надати направлення на проходження лікування до медичного закладу.
Суд встановив, що 28.09.2025р. заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 подано рапорт до командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено таке: що в 21:53 26.09.2025 р., йому надійшла усна доповідь від командира 1 механізованої роти, капітана ОСОБА_3 , що визначений особовий склад кулеметного взводу у складі 4 військовослужбовців: молодшого сержанта ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , сержанта ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 відмовляються перейти в його оперативне підпорядкування і виконати попереднє бойове розпорядження командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2025 р. Військовослужбовцям була визначена бойова задача висунутися на СП «КРИВИЙ». З метою з`ясування об`єктивних причин відмови від виконання наказу мною була проведена бесіда з вищевказаними військовослужбовцями. З`ясовано, що основною причиною відмови стали скарги на незадовільний стан здоров`я і потребу в направленні на лікування. Свою потребу у лікуванні підкріпили рапортами та документами з цивільних медичних установ (додаються). ix Для оцінки стану здоров`я військовослужбовців був запрошений начальник медичного пункту 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . Після спілкування з військовослужбовцями та знайомством з медичними документами, ним був наданий висновок (додається), у якому зазначено, що у даних військовослужбовцях гострої соматичної патології виявлено не було, військово-медичної документації (висновки ВЛК про обмеження в проходженні військової служби, виписки із стаціонарної картки військових шпиталів, консультативні висновки лікарів військових шпиталів) ними не були пред`явлені. Факт не виконання вищевказаними військовослужбовцями попереднього бойового розпорядження від 26.09.2025 р. підтверджує ТВО командира кулеметного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . У зв`язку з вищевикладеним прошу Вас притягнути вищевказаних військовослужбовців до відповідальності згідно чинного законодавства.
Відповідно до рапорту начальника медичного пункту 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , 27.09.2025р. було оглянуто солдата ОСОБА_1 . Під час огляду та спілкування, гострої соматичної патології виявлено не було. Військово-медичної документації (висновки ВЛК про обмеження в проходженні військової служби, виписки із стаціонарної карти військових шпиталів, консультативні висновки лікарів військових шпиталів) не було пред`явлено.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.09.2025р. №452 на підставі рапорту від 28.09.2025 р. № 2886 заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 за порушення військової дисципліни та вимог: ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11, 16, 30, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст. 1, 2, 3, 4 5, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у відповідності до ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та на підставі: ст. 45, 48, 83, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана (пункт "в" статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ) на номера обслуги кулеметного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_8 . Пунктом 2 наказано: начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 на підставі абзацу 3, пункту 4, розділу XVI "Порядку виплати грошово забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Порядок) здійснити нарахування і виплату премії за вересень 2025 року солдату Денису ПАДЮКУ - 80% встановленого розміру щомісячної премії. На підставі абзацу 4, пункту 15, розділу XXXIV Порядку не виплачувати сержанту солдату ОСОБА_9 , додаткову грошову винагороду за вересень 2025 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами 2-4 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (Дисциплінарний статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно із ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до ст. ст. 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно із вимогами ст. 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно із ст. 49 Дисциплінарного статуту командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За правилами ст. 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Частиною 1 ст. 40 Закону № 2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Згідно із пунктом 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пункту 128 цього Статуту, солдат зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.
Cутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Згідно із п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституціїта законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, в) сувора догана.
Матеріали справи підтверджують, що оскаржуваним наказом притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідач у відзиві на позов вказує, що необхідність проведення службового розслідування визначається командиром військової частини у разі необхідності з`ясувати обставини та ступень вини військовослужбовців. У випадку притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним бойового наказу у розпорядженні командира були всі матеріали, які дозволяли йому прийняти рішення.
Проте, з таким висновком суд не може погодитись з огляду на таке. 
Суд встановив, що у спірних правовідносинах службове розслідування не проводилося.
Відповідно пункту 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів визначено затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
У пункті 2 Порядку наведене тлумачення таких термінів, як службова перевірка та службове розслідування.
Під службовою перевіркою розуміється комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.
Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Виходячи з даного визначення, слід розуміти, що проведення службового розслідування може бути призначено не у кожному випадку порушення виконавської дисципліни, проте, з метою встановлення підстав для його проведення є обов`язковою службова перевірка, в процесі якої встановлюється інформація щодо правопорушення.
У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування може призначатися, і такі випадки стосуються невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до тяжких наслідків, чи завдали шкоди державі, а також в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Також у даному розділі передбачено випадки, коли службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Проте суд встановив відсутність показів, що в спірному випадку обставини вчиненого позивачем правопорушення причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду. Крім того, не встановлено та не доведено, що вказані обставини не потребували додаткового встановлення.
Вказане означає, що відповідач не довів наявності обставин, передбачених у розділі ІІ Порядку №608, коли службове розслідування не призначається.
Згідно із приписами розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка, під час якої встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.
Встановлено, що відповідачем службова перевірка відносно позивача не проводилась, тобто не було здійснено заходів з метою з`ясування обставин правопорушення або порушення виконавської дисципліни; наявність чи відсутність події вчинення правопорушення.
Відповідно до абз.2 статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (Порядок №608).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Вищенаведене свідчить, що за своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.
Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Суд встановив, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.09.2025р. №452 винесений лише на підставі рапорту від 28.09.2025 р. № 2886 заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та без встановлення і перевірки викладених у ньому тверджень та без пояснень особи, яка притягнута до відповідальності.
Висновки, викладені в рапорті заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2025р., є поясненнями заступника командира батальйону, які необхідно було перевірити, оскільки обставини, на які є посилання в рапорті, не є беззаперечно встановленими фактами, якщо ці обставини не перевірені у встановленому порядку та не зафіксовано за наслідками службової перевірки та/або службового розслідування. 
Відповідач, приймаючи спірний наказ, оцінюючи надане пояснення та дії позивача, мав звернути увагу та перевірити чи обставини, зазначені у ньому, свідчать про умисне порушення службової дисципліни чи вказують на причину певного стану здоров`я, а не ігнорування позивачем виконання своїх обов`язків.
Таким чином, відповідач мав провести службове розслідуванням з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню відповідного правопорушення. Не здійснивши таких заходів, приймаючи спірний наказ, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем допущено формальний підхід до з`ясування усіх обставин у вчиненні позивачем дисциплінарного проступку.
Враховуючи обставини непроведення службового розслідування, не містить даних щодо врахування/неврахування під час накладення на позивача спірного дисциплінарного стягнення та обрання його виду: характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.
Службове розслідування відповідачем не проводилося, а відповідно, обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни у належний спосіб встановлені не були, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Таким чином, спірний наказ прийнято відповідачем без належного обґрунтування та конкретизації фактичних обставин, допущеного позивачем правопорушення, а тому вина позивача не є доведеною, що свідчить про наявність правових підстав для його скасування.
У відзиві на позов відповідач також вказує, що 03.10.2025 Позивач самовільно залишив військову частину, станом на 06.11.2025 він на службу не повернувся. Наразі підготовлено та направлено повідомлення про вчинення Позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.
З цього приводу суд зазначає, що вказана обставина не стосується спірних правовідносин, оскільки оскаржуваний наказ командира в/ч НОМЕР_2 стосується питання невиконання бойового розпорядження, а не питання самовільного залишення військової частини. Крім того, оскаржуваний наказ датований 29.09.2025 р., в тому обставини 03.10.2025 р. хронологічно були відсутні на час спірних правовідносин.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити.
Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 29.09.2025р. №452 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко