ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17521/21 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М., 
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнати протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.04.2021 № 104750003506;
зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 відкрито спрощене провадження по справі без проведення судового засідання (суддя ОСОБА_2.).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 суддю Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 було звільнено у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 прийнято справу до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.04.2021 № 104750003506;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, згідно з поданою заявою.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 11.03.2026.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Розгляд апеляційної скарги 11.03.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка звернулась за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Для призначення пенсії позивачка надала трудову книжку, довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ПСП «Слобода» від 06.04.2021 № 37 за період роботи на посаді доярки з 02.05.1995 по 06.04.2021, згідно з якою ОСОБА_1 працює в КСП «Слобода», ПСП «Слобода» м. Тетіїв, і за період з 02.05.1995 по 05.02.2021, з 06.02.2000 по 06.04.2021 виконувала роботи, як доярка, повністю виконувала установлені норми обслуговування тварин та її трудовий стаж за період з 02.05.1995 по 06.04.2021 становить 25 років 11 місяців, довідку ПСП «Слобода» від 30.03.2021 № 35/1 про те, що 30.01.1992 колгосп ім. Калініна реорганізовано в колгосп-спілку пайовиків «Слобода», як правонаступник, з 05.02.2000 року колгосп-спілку пайовиків «Слобода» реформовано в приватне сільськогосподарське підприємство «Слобода», як правонаступник.
Позивачкою додатково надавались архівні довідки ТОВ «Форум Славутич» від 26.03.2021 № 21 та № 22 та накази, що посвідчують навчання позивачки в профтехучилищі Київської базової експериментальної взуттєвої фабрики ім. 50-річчя Радянської України в період з 22.07.1985 по 09.11.1993 та її роботу в цеху № 3 складальником взуття по 3 розряду на Київській базовій експериментальній взуттєвій фабриці ім. 50-річчя Радянської України, Київському виробничо-торговому взуттєвому об`єднанні «Славутич», Акціонерному товаристві відкритого типу «Славутич», ПАТ «Славутич», диплом про закінчення училища, свідоцтво про одруження та свідоцтва про народження дітей.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 13.04.2021 № 104750003506 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі того, що заявниця не надала документів щодо умов виконання встановлених норм обслуговування дояркою кількості голів, закріплених за робітницею, яких вона зобов`язана обслуговувати в період робочого дня у визначених організаційно-технічних умовах за період з 02.05.1995 по 06.04.2021.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачка звернулась з адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що зміст записів в трудовій книжці вказує на те, що з 02.05.1995 по 06.04.2021 позивачка працювала як доярка на підприємстві «Слобода».
Суд зауважив, що записи в трудовій книжці є чіткими, містять відповідні підписи та печатки підприємств.
Таким чином, трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджується трудовий стаж за спірні періоди.
Як зазначив суд, позивачкою подано довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ПСП «Слобода» від 06.04.2021 № 37 за період роботи на посаді доярки з 02.05.1995 по 06.04.2021, згідно з якою ОСОБА_1 працює в КСП «Слобода», ПСП «Слобода» м. Тетіїв, і за період з 02.05.1995 по 05.02.2021, з 06.02.2000 по 06.04.2021 виконувала роботи, як доярка, повністю виконувала установлені норми обслуговування тварин та її трудовий стаж за період з 02.05.1995 по 06.04.2021 становить 25 років 11 місяців.
Суд підкреслив, що оскільки записи трудової книжки позивачки у повній мірі узгоджуються з наданими довідками, законні та обґрунтовані підстави для відмови комісією Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області у підтвердженні пільгового стажу роботи на посаді доярки відсутні, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 13.04.2021 № 104450003506 є протиправним та підлягає скасуванню.
Натомість Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вважає вказані висновку суду незаконними та необґрунтованими, оскільки відсутні документи щодо умов встановлених норм обслуговування дояркою кількості голів корів, закрплених за робітницею, яких вона зобов`язана обслуговувати в період робочого дня у визначених організаційно-технічних умовах за період з 02.05.1995 по 06.04.2021, підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Статтею 3 Закону № 1788-ХІІ, передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України; б) особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України; ж) особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до статті 7 Закону № 1788-ХІІ, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що відсутні документи щодо умов встановлених норм обслуговування дояркою кількості голів корів, закрпілних за робітницею, яких вона зобов`язана обслуговувати в період робочого дня у визначених організаційно-технічних умовах за період з 02.05.1995 по 06.04.2021, на переконання колегії суддів, не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтвердних документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства за вищевказані роки на підприємстві, де працювала позивач, на думку суду, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачем повний робочий день робіт за посадою доярки, в тому числі по догляду за тваринами, що перебували в її обслуговуванні.
Колегією Міністерства сільського господарства Української РСР 30.01.1973 прийнято Рекомендації, які були надіслані відділам агропромислового розвитку районів, відповідно до яких в кожному сільськогосподарському підприємстві мали бути розроблені свої норми обслуговування тварин в залежності від умов праці та обслуговування, а рекомендовані Міністерством норми виробітку і обслуговування тварин, в залежності від механізації, зокрема корів 16-30 голів. Нормативно-правових документів щодо встановлення єдиних норм обслуговування тварин не існує. Вони встановлювалися самостійно господарствами.
Проте, із урахуванням того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до суду не надано доказів встановлення на підприємстві, де працювала позивачка, норм обслуговування тварин, у зв`язку із чим доводи відповідача, що позивачка не виконувала норм обслуговування суд визнає неспроможними, оскільки конституційне право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
Крім того, Пунктом 20 Порядку № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, за матеріалами справи, ОСОБА_1 подано довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ПСП «Слобода» від 06.04.2021 № 37 за період роботи на посаді доярки з 02.05.1995 по 06.04.2021, згідно з якою ОСОБА_1 працює в КСП «Слобода», ПСП «Слобода» м. Тетіїв, і за період з 02.05.1995 по 05.02.2021, з 06.02.2000 по 06.04.2021 виконувала роботи, як доярка, повністю виконувала установлені норми обслуговування тварин та її трудовий стаж за період з 02.05.1995 по 06.04.2021 становить 25 років 11 місяців.
Повноваженнями перевіряти обґрунтованість видачі уточнюючих довідок та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, наділені органи Пенсійного фонду України.
Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності наявності у особи права на пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією за віком, не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі № 487/68/17.
На переконання колегії суддів, записи трудової книжки ОСОБА_1 у повній мірі узгоджуються з наданими довідками, законні та обґрунтовані підстави для відмови комісією Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області у підтвердженні пільгового стажу роботи на посаді доярки відсутні, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 13.04.2021 № 104450003506 є протиправним та підлягає скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко