печерський районний суд міста києва

Справа № 757/53741/25-к 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2026 м. Київ 

Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі №12 Печерського районного суду міста Києва, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 72025000000000031, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2025 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецька, Донецької області, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 , 
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 , 
УСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
28.10.2025 до Печерського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт (вх. № 153599) у кримінальному провадженні № 72025000000000031, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду скеровано угоду від 16.10.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором першого відділу процесуального керівництва Офісу Генерального ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 757/53741/25-к між суддями Печерського районного суду міста Києва від 30.10.2025 для розгляду справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 31.10.2025 призначено підготовче судове засідання у зазначеному кримінальному провадженні.
II. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи у м. Києві, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановлений час, але не пізніше 26.09.2023 та 28.09.2023, діючи за попередньою змовою групою осіб, не будучи учасником ТОВ «КУА «АНТАРА», вніс завідомо неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «КУА «АНТАРА», а саме до заяв від 26.09.2023 № 62048314 та від 28.09.2023 № 62070103 про проведення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» з виключенням як засновників ТОВ «КУА «АНТАРА» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та включення як засновника ОСОБА_3 , що фактично не відповідало дійсності, та у подальшому 26.09.2023 об 11 год. 
21 хв. та 28.09.2023 о 10 год. 58 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, 
вул. Михайла Омельяновича-Павленка, 15, умисно подав їх для проведення такої реєстрації до Управління (центру) надання адміністративних послуг Печерської районної у м. Києві державної адміністрації. 
Крім того ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 26.09.2023 об 
11 год. 21 хв. та 28.09.2023 о 10 год. 58 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, 
вул. Михайла Омельяновича-Павленка, 15, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинив закінчений замах на протиправне заволодіння частками учасників ТОВ «КУА «АНТАРА» у розмірі 100 % статутного капіталу товариства, а саме часткою у розмірі 98 % статутного капіталу ТОВ «КУА «АНТАРА», що належить ОСОБА_7 загальною номінальною вартістю 
9 800 000 грн, часткою у розмірі 2 % статутного капіталу ТОВ «КУА «АНТАРА», що належить ОСОБА_8 загальною номінальною вартістю 200 000 грн, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, а саме заяв від 26.09.2023 № 62048314 та від 28.09.2023 № 62070103 про проведення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», акту приймання-передачі частки в статутному капіталі 
ТОВ «КУА «АНТАРА» від 16.09.2023, усвідомлюючи при цьому, що в результаті таких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 буде заподіяно велику шкоду на загальну суму 12 039 000 грн, що у п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у вигляді безоплатного та безповоротного зменшення загальної маси частки у статутному капіталі 
ТОВ «КУА «АНТАРА», якою останні, як учасники товариства, можуть володіти, користуватися, розпоряджатися, та розмір якої відповідає розміру частини майна ТОВ «КУА «АНТАРА», яке пропорційне частці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в статутному капіталі ТОВ «КУА «АНТАРА», тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. 
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 обвинувачується у закінченому замаху на протиправне заволодінні майном підприємства, у тому числі частками його учасників, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду, а також у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, та умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 205-1 КК України.
III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості.
Разом з обвинувальним актом до суду скеровано угоду від 16.10.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 . 
В угоді наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 із зазначенням статей Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.
Також в угоді про визнання винуватості зазначено такі істотні обставини, передбачені ст. 470 КПК України, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:
1) ступінь та характер сприяння підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні щодо нього та інших осіб, а саме: надання ним детальних та правдивих показань про обставини вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, його належна процесуальна поведінка тощо;
2) характер і тяжкість вчинених підозрюваним ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди у кримінальному провадженні;
3) особу підозрюваного ОСОБА_3 , який раніше не судимий, характеризуються позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
4) наявність суспільного інтересу в швидкому досудовому розслідуванні та судовому провадженні, яке забезпечить справедливе, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_3 , викритті інших осіб у скоєнні цих та інших кримінальних правопорушень, часткове відшкодування збитків, завданих кримінальними правопорушеннями;
5) наявність суспільного інтересу в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як підозрюваним, так і іншими особами, в тому числі умисних тяжких;
6) наявність обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме - щире каяття, активне сприянню розкриттю злочину, вчинення злочину вперше;
7) відсутність обставин, які б згідно зі ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_3 . 
Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України.
Відповідно до угоди ОСОБА_3 зобов`язується: 
а) беззастережно визнати підозру у вчиненні злочинів, передбачених 
ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України;
б) сприяти викриттю злочинів щодо протиправного заволодіння частками учасників ТОВ «КУА «АНТАРА», шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, що заподіяло велику шкоду, а також щодо внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «КУА «АНТАРА», завідомо неправдивих відомостей, та умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинених за участю ОСОБА_3 та інших осіб, досудове розслідування відносно яких здійснюється у кримінальному провадженні № 12020020000000272 від 05.08.2020.
Прокурором, у відповідності до вимог абз. 5 ч. 4 ст. 469 
КПК України, отримано письмову згоду від потерпілих у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .
При укладенні угоди, узгодженні виду та міри покарання сторони кримінального провадження дійшли згоди з призначення ОСОБА_3 покарання за ч ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України, враховуючи:
• щире каяття ОСОБА_3 та визнання вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, поведінка якого під час досудового розслідування свідчить про усвідомлення тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, про бажання усунути негативні наслідки від злочинних дій;
• активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю як вказаного кримінального правопорушення, що полягало, зокрема, у наданні ним детальних та правдивих показань про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, а також викриття ним інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, про які не було відомо стороні обвинувачення, повідомлення ним відомостей про свідків кримінальних правопорушень, які у подальшому підтвердили надані ним показання;
• дані щодо особи ОСОБА_3 , свідчать про його позитивну характеристику, який є раніше не судимий, має незакінчену вищу освіту, розлучений, утримує малолітню дитину;
• враховано, що ОСОБА_3 , не є організатором вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Сторони узгодили, виходячи з вимог КК України, покарання ОСОБА_3 :
-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України, з урахуванням положень ч. 3 
ст. 68 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 рік; 
- ч. 2 ст. 205-1 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України. 
На підставі ст. 75 КК України сторони узгодили звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням.

ІV. Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства, інтересам суспільства з виявлення правопорушень, вчинених ОСОБА_3 за сприяння третіх осіб, тому просив затвердити угоду про визнання винуватості. Підтвердив добровільність укладання угоди сторонами. За твердженням сторони обвинувачення, умовами угоди не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань обвинуваченим не є неможливим для нього.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив, що усвідомлює суть висунутого йому обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердив, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер. Скарги на дії, рішення чи бездіяльність слідчих і прокурорів під час досудового розслідування відсутні, жодного примусу, спрямованого на укладання угоди, з боку сторони обвинувачення або інших осіб, не було.
Зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, яке йому буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на нього, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки призначення такого покарання.
Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Підтвердив розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Правову кваліфікацію діяння ОСОБА_3 не оспорює, жодних скарг на дії слідчих та прокурорів під час досудового розслідування не має.
V. Мотиви, з яких cуд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.
При вирішенні питання про затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.
V.І. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Відповідно до частини 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (пункт 1 частини 4 статті 469 КПК України).
Санкція частини 3 ст. 206-1 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 разом із вимогами ч.3 ст.68 КК України, регламентує призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 років з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 рік. 
Санкція частини 2 статті 205-1 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
За таких обставин в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченим не суперечить вимогам частини 2 статті 469 КПК України та пункту 3 частини 4 статті 469 КПК України.
Пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК України передбачено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту- ініціювання укладення угоди. Судом встановлено, що угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 складена та підписана 16.10.2025 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про що свідчить підпис останнього на тексті угоди. Крім того, в судовому засіданні сторони підтвердили участь захисників з моменту ініціювання угоди.
Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у статті 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Вона містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.
Суд встановив, що правова кваліфікація діяння обвинуваченого є правильною, що з`ясовано та підтверджено у судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.
У судовому засіданні обвинувачений підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діяння, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.
В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, зокрема, характер і тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень.
Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.
V.ІІ. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.
Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди у разі невідповідності її умов інтересам суспільства.
Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певні вигоди для всього суспільства, без задоволення яких неможливо забезпечити його всебічний, стабільний та демократичний розвиток. Вони визнані державою, забезпечені правом, а їх задоволення є гарантією існування і розвитку суспільства в цілому. У кримінальному провадженні суспільний інтерес загалом виражений в його завданнях, визначених статті 2 КПК України, та полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. З урахуванням комплексності і неоднорідності завдань кримінального провадження, оцінюючи суспільний інтерес, Суд має встановити баланс між зацікавленістю обвинуваченого отримати м`якше покарання та запитом суспільства отримати від обвинуваченого щось на заміну такому пом`якшенню.
Укладення угоди в цій категорії справ за рахунок зменшення процесуального навантаження на сторону обвинувачення і зміщення акцентів на інші провадження сприятиме запобіганню, виявленню чи припиненню більшої кількості особливо тяжких, кримінальних правопорушень, які до теперішнього часу залишались латентними.
Також у випадку постановлення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості, умовами укладення якої є добровільність та беззастережне визнання особою своєї винуватості, значно прискорить і судовий розгляд. Адже обвинувачений не заперечує фактичних обставин кримінального правопорушення та їх юридичної оцінки. З юридичною оцінкою діянь також погоджуються захисники, які є спеціаліста у галузі права. Укладення і затвердження угоди при дотриманні встановлених законом умов має наслідком скорочення часу досудового розслідування і судового розгляду справи, економію державних ресурсів і особистих ресурсів учасників провадження, зменшення навантаження на прокуратуру, адвокатуру та суди, в яких вивільнюється час і ресурс на виконання своїх завдань і функцій.
Затвердження угоди забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення і його виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у обвинуваченого і інших членів суспільства антикримінальної правосвідомості та усвідомлення невідворотності відповідальності за вчинені правопорушення.
З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вбачається недоцільним застосовування загального порядку кримінального провадження.
У свою чергу, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, його особи та ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудовому розслідуванню і судовому розгляду вказує на його бажання виправитись. Виправлення особи, що вчинила злочин, також відповідає суспільному інтересу, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2 статті 50 КК України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 суспільному інтересу.
V.ІІІ. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Відповідно до пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.
V.ІV. Щодо добровільності укладення угоди.
Відповідно до пункту 4 частини 7 статті 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, зумовлює відмову у її затвердженні судом.
Обвинувачений ОСОБА_3 , а також його захисник у судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчих та прокурорів під час досудового розслідування, а також «претензій» до захисника в процесі здійснення захисту, обвинувачений не має.
Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.
З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угод сторонами під будь-яким впливом, суд дійшов висновку, що їх укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.
V.V. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Пункт 5 частини 4 статті 474 КПК України зобов`язує cуд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження. У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся.
На підставі викладеного, cуд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинуваченими на себе за угодою зобов`язань.
V.VІ. Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.
За приписами статті 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання. Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченою покарання на предмет відповідності вимогам закону.
Частина 1 статті 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Сторони узгодили, виходячи з вимог КК України, покарання ОСОБА_3 :
-- за ч. 2 ст. 205-1КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльність строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльність строком на 1 рік. 
На підставі ст. 75 КК України сторони узгодили звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням.
Частиною 5 статті 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відтак, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, їх форма та зміст відповідають вимогам КПК, КК України, враховуючи вищезазначені обставини та дані про обвинуваченого в сукупності з низкою пом`якшуючих обставин, суд вважає, необхідним затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльність строком на 1 рік, із можливістю звільнення від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 
На думку суду, узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченого, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.
VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.
Відомості про накладення арешту в межах зазначеного кримінального провадження відсутні. Наявність речових доказів, не зазначалось.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувався.
Керуючись статтями 12, 49, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 373-376, 469-475, 615, 616 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 16.10.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .
На підставі угоди про визнання винуватості від 16.10.2025, обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України та призначити йому покарання 
-за ч. 2 ст. 205-1КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 206-2 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльність строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади підприємств, а також займатись підприємницькою діяльність строком на 1 рік. 
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_3 , під час досудового розслідування, не застосовувався. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_11