ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2026 року справа №160/23033/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі №160/23033/25 (головуючий І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
- визнати протиправним рішення № 211530007284 від 11 липня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій зарахувати до страхового стажу періоди з 14.10.1981 по 16.11.1983 згідно військового квитка від 29.09.1981 серія НОМЕР_1 , з 03.03.1986 по 08.09.1986 згідно довідки від 08.09.1986; періоди роботи з 28.07.1981 по 02.11.1981, з 12.01.1984 по 01.02.1984, з 19.03.1984 по 02.01.1985, з 01.09.1985 по 08.01.1986, з 25.04.1986 по 18.11.1986, з 08.12.1986 по 03.05.1988, з 18.05.1988 по 20.06.1988, з 02.08.1988 по 08.10.1997 згідно книжки від 31.07.1981 серія БТ-І від 31.07.1981, та періоди роботи з 10.04.2001 по 05.06.2001, з 07.06.2001 по 13.08.2001 згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 03.07.2025.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 211530007284 від 11 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 14.10.1981 по 16.11.1983 згідно військового квитка від 29.09.1981 серія НОМЕР_3 , з 03.03.1986 по 08.09.1986 згідно довідки від 08.09.1986; періоди роботи з 28.07.1981 по 02.11.1981, з 12.01.1984 по 01.02.1984, з 19.03.1984 по 02.01.1985, 3 01.09.1985 по 08.01.1986, з 25.04.1986 по 18.11.1986, з 08.12.1986 по 03.05.1988, з 18.05.1988 по 20.06.1988, з 02.08.1988 по 08.10.1997 згідно книжки від 31.07.1981 серія БТ-І від 31.07.1981, та періоди роботи з 10.04.2001 по 05.06.2001, з 07.06.2001 по 13.08.2001 згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 липня 2025 року, з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів зазначає, що до страхового стажу не враховано період військової служби з 14.10.1981 по 16.11.1983 згідно військового квитка від 29.09.1981 серія НОМЕР_1 , оскільки в військовому квитку по батькові на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ", період роботи з 03.03.1986 по 08.09.1986 в Новокаховському управлінні торгівлі, згідно довідки від 08.09.1986, оскільки по батькові на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ";
До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 з 10.04.2001 по 05.06.2001 в ТОВ "Південенерго", оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно трудової книжки від 31.07.1981 серія НОМЕР_4 від 31.07.1981 - з 28.07.1981 по 02.11.1981 та з 12.01.1984 по 01.02.1984 в Полтавському заводі "Битрадіотехніка", з 19.03.1984 по 02.01.1985 на заводі "Комплект", з 01.09.1985 по 08.01.1986 та з 25.04.1986 по 18.11.1986 навчання в Полтавському інженернобудівельному інституті (відбиток печатки, якою завірено запис про звільнення не придатний для сприйняття змісту), з 08.12.1986 по 03.05.1988 в Турбомеханічному заводі, з 18.05.1988 по 20.06.1988 ПВО "Продмаш", з 02.08.1988 по 08.10.1997 в УМВ Тресту Херсонагроспецмонтаж", оскільки по батькові на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ".
Згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 період роботи з 07.06.2001 по 13.08.2001 в ТОВ "Консоль-Інвест" в російській федерації не підлягає зарахуванню до стажу, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991 включно у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно з паспортом серії НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .
03 липня 2025 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
На момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком йому виповнилось 63 роки.
Заява була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 211530007284 від 11 липня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В зазначеному рішенні про відмову зазначено наступне.
Вік заявника: 63 роки 00 місяців.
Необхідний вік та страховий стаж відповідно до частини 1, 2, 3 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: починаючи з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 після досягнення віку 60 років становить - 29 рік; починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення 63 років з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить – 22 роки; починаючи з 1 січня 2019 року після досягнення 65 років з 1 січня 2027 по 31 грудня 2027 року – 15 років.
Страховий стаж особи становить: 08 років 06 місяців 20 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: - до страхового стажу не зараховані наступні періоди роботи:
- з 14.10.1981 по 16.11.1983 проходження військової служби, згідно військового квитка від 29.09.1981 серія НОМЕР_1 , оскільки в військовому квитку по батькові на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », що є порушенням пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993р. № 637.
Факт належності документів встановлюється у судовому порядку:
- з 03.03.1986 по 08.09.1986 в Новокаховському управлінні торгівлі, згідно довідки від 08.09.1986, оскільки по батькові на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »;
- з 10.04.2001 по 05.06.2001 в ТОВ «Південенерго», згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 , оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- з 07.06.2001 по 13.08.2001 в ТОВ «Консоль-Інвест» в російській федерації, згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 , оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991 включно у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992;
- з 28.07.1981 по 02.11.1981 та з 12.01.1984 по 01.02.1984 в Полтавському заводі «Битрадіотехніка», з 19.03.1984 по 02.01.1985 на заводі «Комплект», з 01.09.1985 по 08.01.1986 та з 25.04.1986 по 18.11.1986 навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті (відбиток печатки, якою завірено запис про звільнення не придатний для сприйняття змісту), з 08.12.1986 по 03.05.1988 в Турбомеханічному заводі, з 18.05.1988 по 20.06.1988 ПВО «Продмаш», з 02.08.1988 по 08.10.1997 в УМВ Тресту Херсонагроспецмонтаж», згідно трудової книжки від 31.07.1981 серія НОМЕР_4 від 31.07.1981, оскільки по батькові на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».
Заявник – не працює.
За таких обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 22 роки.
Відповідно до довідки форми РС-право до страхового стажу позивача зараховано періоди наступним чином:
- з 01.09.1979 по 17.07.1981 - Навчання у вищих/ середн.НЗ – 1 рік 10 місяців 17 днів;
- з 30.04.1998 по 11.11.1999 - 1 рік 6 місяців 12 днів;
- з 14.03.2000 по 20.11.2000 - Безробіття - 0 років 8 місяців 7 днів;
- з 04.10.2001 по 19.11.2001 – 0 років 1 місяць 16 днів;
- з 12.09.2002 по 13.05.2003 - 0 років 8 місяців 2 дні;
- з 19.05.2003 по 31.05.2003 - 0 років 0 місяців 13 днів;
- з 01.06.2003 по 31.12.2003 - 0 років 7 місяців 0 днів;
- з 01.01.2004 по 18.01.2005 –0 років 8 місяців 23 днів;
- з 19.01.2005 по 29.03.2006 - 1 рік 2 місяці 23 дні;
- з 01.05.2007 по 19.11.2007 – 0 років 7 місяців 0 днів;
- з 01.01.2008 по 14.01.2008 - 0 років 1 місяць 0 днів;
- з 15.01.2008 по 04.04.2008 - Безробіття – 0 років 3 місяці 16 днів;
- з 19.04.2008 по 04.05.2008 – Безробіття - 0 років 0 місяців 20 днів;
- з 10.06.2010 по 31.08.2010 - 0 років 3 місяці 0 днів;
Всього: 8 років 6 місяців 20 днів.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
В період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не враховано період військової служби з 14.10.1981 по 16.11.1983 згідно військового квитка від 29.09.1981 серія НОМЕР_1 , період роботи з 03.03.1986 по 08.09.1986 в Новокаховському управлінні торгівлі, згідно довідки від 08.09.1986, період роботи з 08.12.1986 по 03.05.1988 в Турбомеханічному заводі, з 18.05.1988 по 20.06.1988 ПВО "Продмаш", з 02.08.1988 по 08.10.1997 в УМВ Тресту Херсонагроспецмонтаж", оскільки по батькові на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ", суд зазначає наступне.
Згідно військового квитка серія НОМЕР_1 від 29.09.1981 року, прізвище позивача зазначено на російській мові « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки від 08.09.1986 прізвище позивача зазначено на російській мові « ОСОБА_4 ».
Згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 31 липня 1981 року прізвище позивача зазначено на російській мові « ОСОБА_4 », в спірні періоди працював:
- 08 грудня 1986 року прийнятий в Полтавський турбомеханічний завод в турболопаточний цех учнем фрезерувальником (запис №14);
- 03 травня 1988 року звільнений за ст. 36 ч. 4 КЗпП УССР (запис №17);
- 18 травня 1988 року прийнятий фрезерувальником 3 розряду в Полтавське виробниче об`єднання «Продмаш» механічний цех №1 тимчасово (запис №18);
- 20 червня 1988 року звільнений за закінченням строку трудового договору (запис №19);
- 02 серпня 1988 року прийнятий ел. слюсарем 5-го розряду УМР треста «Херсоннагроспецмонтаж»(запис №20);
- 08 жовтня 1997 року звільнений за власним бажанням (запис № 23).
В паспорті серії НОМЕР_5 виданим Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 15 травня 2006 року, на арк. 2 зазначено на російській мові « ОСОБА_4 ».
Суд зазначає, що розбіжність у написанні по батькові « ОСОБА_5 » виникла в наслідок допущеної помилки та поперемінного використання двох мов.
Таким чином, встановлена невідповідність не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, оскільки заповнювався відповідальними працівниками, що не залежало від волі та дій позивача, а тому допущені помилки при заповненні у військовому квітку та довідки від 08.09.1986, зокрема не правильне зазначення по батькові позивача не можуть обмежувати його права на соціальний захист.
Також період з 08.12.1986 по 03.05.1988 в Турбомеханічному заводі, з 18.05.1988 по 20.06.1988 ПВО «Продмаш», з 02.08.1988 по 08.10.1997 в УМВ Тресту Херсонагроспецмонтаж» безпідставно не врахований відповідачем до страхового стажу для призначення пенсії, що не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії.
На переконання суду така помилка не є підставою для неврахування відповідного стажу, за наявності інших перелічених документів, які однозначно вказують на належність усіх цих документів одній особі – позивачу.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а висловив правову позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 30.04.1998 серія НОМЕР_2 з 10.04.2001 по 05.06.2001 в ТОВ "Південенерго", оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає наступне.
Згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 30 квітня 1998 року зазначені наступні періоди роботи позивача:
- 10 квітня 2001 року прийнятий в ТОВ «Південненерго» муляром 4-го розряду (запис №8);
- 05 червня 2001 року звільнений за власним бажанням (запис №9);
В Індивідуальних відомостях про застраховану особу відомості про нарахування заробітної плати позивачу та сплату страхових внесків за період з 10.04.2001 по 05.06.2001 відсутні.
Суд враховує, що систему персоніфікованого обліку запроваджено з 1 липня 2000 року.
Трудова книжка є основним документом, що підтверджує страховий стаж до цієї дати, після цієї дати страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Отже, спірний період роботи має бути підтверджений Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5).
Враховуючи відсутність в Індивідуальних відомостях про застраховану особу даних не тільки про нарахування страхових внесків, а і щодо нарахованої заробітної плати, підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10.04.2001 по 05.06.2001 відсутні.
Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №638/7217/16-а дійшов висновку, що у разі відсутності індивідуальних відомостей про позивача за спірний період, він не підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1981 серія БТ-І від 31.07.1981:
- з 28.07.1981 по 02.11.1981 та з 12.01.1984 по 01.02.1984 в Полтавському заводі "Битрадіотехніка", з 19.03.1984 по 02.01.1985 на заводі "Комплект", з 01.09.1985 по 08.01.1986 та з 25.04.1986 по 18.11.1986 навчання в Полтавському інженернобудівельному інституті (відбиток печатки, якою завірено запис про звільнення не придатний для сприйняття змісту), суд зазначає наступне.
Згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 31 липня 1981 року зазначені наступні періоди роботи позивача:
- з 01 вересня 1979 року по 17 липня 1981 року – навчання в Полтавському ТУ-№1 (запис №1);
- 28 липня 1981 року прийнятий радіомеханіком 4-го розряду на Полтавський завод «Битрадіотехніка» (запис № 2);
- 02 листопада 1981 року звільнений у зв`язку з призивом на військову службу відповідно до ст. 36 ч. 3 КЗпП УССР (запис №3);
- 12 січня 1984 року прийнятий радіомеханіком 4-го розряду на Полтавський завод «Битрадіотехніка» (запис №5);
- 01 лютого 1984 року звільнений за власним бажанням (запис №6);
- 19 березня 1984 року прийняти слюсарем механіком на радіоапаратурі 4-го розряду в електромеханічний цех завод «Комплект «п/о ЛТАВА» (запис №7);
- 02 січня 1985 року звільнений за власним бажанням (запис №8);
- 04 січня 1985 року прийнятий у Полтавській інженерно-будівельний інститут слухачем підготовчого відділення (запис №9);
- 01 вересня 1985 року зарахований студентом 1-го курсу факультету ПГС (запис №10);
- 09 січня 1986 року представлена академічна відпустка за сімейними обставинами (запис №11);
- 25 липня 1986 року вважається поверненим з академічної відпустки та приступив до занять (запис № 12);
- 18 листопада 1986 року відрахований зі складу студентів факультету ПЛ за власним бажанням (запис №13);
- 08 грудня 1986 року прийнятий в Полтавський турбомеханічний завод в турболопаточний цех учнем фрезерувальником (запис №14);
- 03 травня 1088 року звільнений за ст. 36 ч. 4 КЗпП УССР (запис №17);
- 18 травня 1988 року прийнятий фрезерувальником 3 розряду в Полтавське виробниче об`єднання «Продмаш» механічний цех №1 тимчасово (запис №18);
- 20 червня 1988 року звільнений за закінченням строку трудового договору (запис №19);
- 02 серпня 1988 року прийнятий ел. слюсарем 5-го розряду УМР треста «Херсоннагроспецмонтаж»(запис №20);
- 08 жовтня 1997 року звільнений за власним бажанням (запис № 23).
Суд зазначає, що до 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (в період внесення спірних періодів роботи до трудової книжки позивача).
Згідно з п. 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 162, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.2.6 Інструкції № 162, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1. Інструкції).
Згідно пункту 18. постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неправильно здійснений запис в трудову книжку, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Враховуючи вище викладене, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.
Таким чином, період роботи позивача з 28.07.1981 по 02.11.1981 та з 12.01.1984 по 01.02.1984 в Полтавському заводі "Битрадіотехніка", з 19.03.1984 по 02.01.1985 на заводі "Комплект", та навчання з 01.09.1985 по 08.01.1986 та з 25.04.1986 по 18.11.1986 підтверджені належним чином, а виявлені відповідачем неточності у трудовій книжці не спростовують наявність і правове значення записів про прийняття та звільнення з роботи.

Щодо доводів апелянта, що період роботи з 07.06.2001 по 13.08.2001 в ТОВ "Консоль-Інвест" в російській федерації не підлягає зарахуванню до стажу, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991 включно, суд зазначає наступне.
Згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 30 квітня 1998 року зазначені наступні періоди роботи позивача:
- 07 червня 2001 року прийнятий в ТОВ «Консоль-Інвест» стяжчиком 5-го розряду (запис №10);
- 13 серпня 2001 року звільнений за власним бажанням (запис №11);
Відповідно до частини 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Частиною 2 статті 13 вказаної Угоди установлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, припинення державами участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, який набуто ним до виходу держав-учасниць з Угоди.
29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року в м. Москві.
Пунктом 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України визначено Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.
Як вже було вказано, згідно з частиною 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що кожен її учасник може з неї вийти, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди відносно цього учасника припиняється зі спливом шестимісячного строку з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023 року, яке було опубліковане у Офіційному віснику України від 10.01.2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року для України 19 червня 2023 року.
Згідно зі статтею 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що 
входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
Спірні періоди роботи з 07.06.2001 по 13.08.2001 виникли до набуття чинності вказаною Постановою і підтверджуються трудовою книжкою позивача, тому відсутні підстави для їх неврахування до страхового стажу позивача.
Отже, вказані періоди протиправно не враховані до страхового стажу позивача під час призначення пенсії.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі №160/23033/25 - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі №160/23033/25 - змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі №160/23033/25 період роботи «з 10.04.2001 по 05.06.2001» - виключити.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі №160/23033/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін 

І.В. Сіваченко