Справа № 444/5323/25
Провадження № 3/444/214/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Козоріз О.О., потерпіла, одночасно законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_2 та її представника - адвоката Загвойської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором підприємства та маркетологом,РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 08.12.2025 року о 10 год 10 хв. знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках на голові, вираженні нецензурною лексикою в сторону дружини, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю дитини, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.
Крім того, ОСОБА_1 08.12.2025 року о 10 год 10 хв. знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках на голові, вражанні нецензурною лексикою в сторону дружини, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю дитини, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.
Крім того, ОСОБА_1 08.12.2025 року о 10 год 10 хв. знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках на голові, вражанні нецензурною лексикою в сторону дружини, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю дитини, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.
Крім того, ОСОБА_1 08.12.2025 року о 10 год 10 хв. знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках на голові, вражанні нецензурною лексикою в сторону потерпілої, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП України.
В судовому засіданні під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не визнав. Пояснив, що конфлікт з дружиною відбувся через відвідування школи ОСОБА_4 , дружина побила ОСОБА_4 , сказала що його треба вести в школу, потім дружина вчепилася в нього, а ОСОБА_5 викликав поліцію. ОСОБА_1 зазначив, що він втік від дружини і закрився в спальні і визвав службу 112, приїхала швидка допомога, і приїхала поліція. ОСОБА_1 стверджує, що це була між ними побутова сварка. Крім того, вказує, що він фінансово забезпечує сім`ю, в 2021 році він був ініціатором розірвання шлюбу, але шлюб не було розірвано. Він є учасником бойових дій, у нього була мінно-вибухова травма. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 08.12.2025 року з самого ранку ОСОБА_1 вживав нецензурну лексику в її сторону, і йому все було не так, і вона почала його записувати. Вона попросила ОСОБА_1 завести їх дитину – ОСОБА_4 до школи, бо він вже перший урок пропустив, однак  ОСОБА_1 відмовився, вона хотіла взяти ключі від автомобіля в спальні, в цей час розлився чай, а ОСОБА_1 кидає її на ліжко і починає стрибати їй по голові. Це все бачив їх син ОСОБА_4 , який почав кричати і в той час з верхнього поверху спустилися діти ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , та син ОСОБА_5 визвав поліцію. ОСОБА_4 кричав, що він звір. ОСОБА_1 виштовхав її з кімнати, забрав ключі, документи і закрився в спальні. Потерпіла зазначила, що нецензурні слова і лайку ОСОБА_1 вживає повсякденно, це все слухають діти. Вона просила щоб він звернувся до психолога. Зазначила, що такі напади в нього бувають часто, ближче до свят. Крім того, йому подобається, щоб це все спостерігали діти. Так, він може не давати дітям спати, будить їх кожні 20 хвилин, стукає ногами в двері. Вказує, що вона вже кілька разів викликала поліцію, діти завжди налякані такою поведінкою ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 кожен раз заперечує, що таке відбувається. Вона вважає, що він це все вчиняє свідомо. 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Козоріз О.О. в судовому засіданні зазначила, що потерпіла негативно описує життя з ОСОБА_1 , однак протягом приблизно 10 років вона жодного разу не подавала на розлучення. ОСОБА_1 самостійно подав позовну заяву про розірвання шлюбу до суду. Так, між ними постійно виникають конфлікти з приводу грошей. В той день виник конфлікт через те, що їх син не пішов у школу. Також адвокат зазначила, що докази завдання шкоди здоров`ю потерпілої відсутні, відсутні підтвердження про наявні в неї садна чи синці. Відносно дітей протоколи складені безпідставно, а виклик поліції – це маневр поведінки потерпілої.
Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Загвойська О.В. в судовому засіданні звернула увагу на те, що ОСОБА_2 перебуває в декретній відпустці, не працює, тому у фінансовому плані вона дійсно залежна від чоловіка в цьому його перевага. Домашнє насильство – це результат свідомих дій кривдника і він умисно користується таким станом потерпілої. Під час подій, які мали місце 08.12.2025 року завдав і фізичного і психологічного болю потерпілій, ображав її в присутності дітей. Поліцію викликала дитина – старший син. У формі оцінки ризиків вказано, що рівень небезпеки кривдника є високим. Також працівниками поліції було видано терміновий заборонний припис. 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Козоріз О.О. подала до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому посилається на те, що 08.12.2025 року складені термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 оскаржені у судовому порядку. Так, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 16 грудня 2025 року справа № 380/24271/25 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про: визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №473616 складеного 08.12.2025 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Бундз Степаном Степановичем стосовно ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №473617 складеного 08.12.2025 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Бундз Степаном Степановичем стосовно ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №432996 складеного 08.12.2025 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Хвищук Ігорем Віталійовичем стосовно ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №432995 складеного 08.12.2025 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Хвищук Ігорем Віталійовичем стосовно ОСОБА_1 .
Защзначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП, а дані вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №134296, ВАД №134297, ВАВ №212666, АА №081030 від 08.12.2025 року, - не відповідають фактичним обставинам з огляду на наступне. Подія, яка мала місце 08.12.2025 року є не що інше як провокація дружини позивача ОСОБА_2 , яка намагається чинити тиск на ОСОБА_1 . 08.12.2025 року приблизно 10.00 год., дружина, ОСОБА_2 здійняла крики відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки такий не хотів йти до школи. Почувши її крики, позивач почав захищати сина. Нащо дружина ще більше почала кричати до позивача та звинувачувати його в тому, що дитина не йде до школи, що стверджує відеозапис. Оскільки такі провокаційні дії ОСОБА_2 вчиняла раніше, позивач захищаючи свої права, здійснював відеозапис події. Із відеозапису вбачається, 08.12.2025 року о 10:12 агресивна поведінка ОСОБА_2 з приводу того, що позивач не ще досі не відвіз сина до школи. В подальшому розлючена ОСОБА_2 вилила на ОСОБА_1 гарячу каву, він зачинився у кімнаті і вважав за доцільне викликати поліцію з приводу неправомірних дій дружини, але замість «102» набрав «112» (єдиний номер екстрених служб). На виклик прибула швидка медична допомога. Уся ця сварка відбувалась у особистій кімнаті позивача та дружини, в цей час діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в інших кімнатах та відповідно не були присутні при їхній розмові. Виклик поліції та усі надані ОСОБА_2 пояснення є наклепом зі сторони дружини.  ОСОБА_1 намагався пояснити працівникам поліції, що весь галас та сварку створювала дружина. Жодного психологічного та фізичного насильства він не вчиняв, ні відносно дружини, ні відносно дітей. Його дружина неодноразово вчиняла такі провокації, зокрема 22.09.2023 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 153780 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме ОСОБА_1 за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру. Постановою Жовківського районного суду м. Львова від 30.11.2023 у справі № 444/3523/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини та дітей. Уся справа ґрунтується лише на заяві та суб`єктивних, нічим не підтверджених поясненнях, так званої «потерпілої» сторони. Побутовий конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 викликаний майновим спором між ними та відсутністю взаєморозуміння з приводу виховання дітей, а те, що він супроводжувався написанням заяви в поліцію, не утворює автоматично склад правопорушення у виді домашнього насильства та є не чим іншим, як інструментом впливу ОСОБА_2 . Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не встановлено наявність умислу, спрямованого на вчинення відносно дружини чи дітей будь-яких протиправних діянь психологічного чи фізичного характеру, котрі б могли завдати шкоди їх фізичному або психічному їх здоров`ю. Конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить побутовий характер, у них існує непорозуміння щодо правил співіснування, умови якого не свідчать про наявність у ОСОБА_1 ознак кривдника чи його явної фізичної або психологічної переваги над постраждалою.
Крім цього, ОСОБА_1 являється громадським діячем, волонтером, учасником бойових дій, з початку повномасштабного вторгнення росії активно допомагав армії та сам безпосередньо брав участь у воєнних діях, відповідно для нього його репутація в очах суспільства є дуже важливою. Просить закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173 – 2 КУпАП., на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Козоріз О.О. письмове клопотання про закриття провадження підтримали та просили суд таке задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 – адвоката Козоріз О.О., пояснення потерпілої ОСОБА_2 , доводи її представника Загвойської О.В., оглянувши наявні в матеріалах справи відеозаписи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, яке вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності з 07.01.2018, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 17 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Указані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька із яких, можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) фізичного та психологічного насильства.
Виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про те, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі даними, а саме:
-протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 212666, серії ВАД № 134297, серії АА № 081030, серії ВАД № 134296 від 08.12.2025 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.12.2025 року;
- письмовою заявою ОСОБА_2 від 08.12.2026 року, в якій вона просить прийняти міри відносно свого чоловіка ОСОБА_1 щодо його дій, які мали місце 08.12.2025 року;
- терміновими заборонними приписами стосовно кривдника серії АА №432995, серії АА №473617, серії АА №432996, серії АА №473616 від 08.12.2025 року;
- формою оцінки ризиків домашнього насильства від 08.12.2025 року, згідно з якою визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 як високий;
- рапортом працівника поліції Степана Бундз від 08.12.2025 року, в якому зазначено, що під час патрулювання на службовий планшет отримано повідомлення «домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 від заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що батько вчиняє домашнє насильство відносно матері;
- відеозаписами, які надані працівниками поліції на CD-дисках в кількості чотири штуки, які оглянуто судом під час розгляду справи.
Суд зазначає, що відеозаписи, додані до матеріалів справи, дійсно не відображають подій, які відбувалися між подружжям та дітьми до приїзду поліції, однак із поведінки ОСОБА_1 вбачається, що він висловлюється нецензурними словами до дружини в присутності дітей, принижує її та її дії і критикує її в присутності дітей, тим самим вчиняє домашнє насильство, завдаючи шкоди психічному здоров`ю потерпілим.
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку та в сукупності підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у справі для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Домашнє насильство або сімейне насильство це насильство чи інше жорстоке поводження однієї людини над іншою у межах сімейних стосунків.
Основними ознаками домашнього насильства є: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди (фізичної, психологічної); порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Якщо в діях особи немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, то такі дії не є насильством.
Отже, насильство є результатом свідомих дій кривдника, прикріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.
Суб`єктом адміністративного правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , який є фізичною осудною особою, діючи умисно, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 та психологічного характеру щодо дітей.
Таке насильство виразилось у лайці на адресу потерпілої, словесних образах, у присутності їх дітей , що призвело до психологічних страждань як ОСОБА_2 , так і дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , чим була завдана шкода їх психічному здоров`ю.
Що ж стосується тверджень захисника про наявність конфлікту між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 , то такі на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 1732 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.
Виходячи зі змісту диспозиції цієї норми, відповідальність настає не тільки за наявності заподіяної шкоди, але й у випадку, коли створюється можливість заподіяння шкоди, тобто таке правопорушення має формальний склад.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Характер дій ОСОБА_1 у даному випадку істотно відрізняється від конфліктних відносин, оскільки такі спричинили ОСОБА_2 та малолітнім дітям невпевненість, побоювання за власну безпеку, та як наслідок завдали шкоди їх психічному здоров`ю.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство охоплює не лише фізичний, але й вербальний або емоційний тиск. А тому, навіть якщо причиною конфлікту були побутові чи майнові розбіжності, це не виключає того, що поведінка ОСОБА_1 мала форму психологічного насильства, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Метою ж ОСОБА_1 було приниження потерпілої ОСОБА_2 , а не вирішення з нею спору.
Із оглянутих судом відеозаписів, які надані працівниками поліції (диск №4, кліп 5) встановлено, що працівники поліції, складаючи протокол, спілкуються з усіма членами сім`ї, в ході розмиви малолітній ОСОБА_4 розповів, що батько стрибав ногами по голові мами, яка лежала на ліжку, тримаючись за поручні ліжка. Це підтвердила потерпіла ОСОБА_2 , а також старший син ОСОБА_5 , який зазначив, працівникам поліції, що батько бив маму (диск №4, кліп 1). 
Вказані обставини підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 , крім психологічного, ще й фізичного насильства щодо потерпілої ОСОБА_2 .
Дані докази є належними, послідовними та достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник не конфлікт, отже в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 , про відсутність в його діях вчинення домашнього насильства не є переконливими та не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджується з іншими доказами і не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1, ч. 2 ст.173-2 КУпАП є правильною.
Згідно до вимог ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому дані справи належить об`єднати в одне провадження та накласти стягнення за ч.2 ст.173-2 КпАП України.
Призначаючи вид та міру стягнення правопорушнику, враховую характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, майновий стан особи, ставлення до вчиненого.
Обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсутні.
Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу, або громадські роботи, або адміністративний арешт.
Санкція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Згідно із ч. 5 ст. 283 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до ст. 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Враховуючи обставини справи, особу, що притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч. 2 ст.173-2 КУпАП, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для направлення його на проходження програми в порядку ст. 39-1 КУпАП.
З урахуванням наведеного, місця, способу вчинення правопорушення, відношення правопорушника до вчиненого ним правопорушення, приходжу до переконання, що до правопорушника належить застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до відповідальності, і так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, на правопорушника належить накласти стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, пункту 5 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір” з останніми змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01.01.2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" становить 3328, 00 грн., а тому з правопорушника в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись статтями 36, 40-1, ч. 1, ч. 2 ст. 173-2, 122-4, 283, 284, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Справу про адміністративне правопорушення №444/5328/25, провадження №3/444/217/2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення №444/5325/25, провадження №3/444/215/2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення №444/5326/25, провадження №3/444/216/2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, об`єднати в одне провадження із матеріалами справи про адміністративне правопорушення №444/5323/25, провадження №3/444/214/2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та присвоїти номер справи №444/5323/25, провадження №3/444/214/2026.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.– в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) – 665 /шістсот шістдесят п'ять/ грн. 60 коп. судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України. 

Суддя:        Олещук М.  М.