Справа № 523/3586/26
Номер провадження 3/523/1128/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2026 р. м. Одеса
Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
04.02.2026р. поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760334 про те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов`язки по догляду та вихованню за неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 02.09.2025 року по день складання протоколу не відвідує заняття у ОЛ № 349 ОМР, без поважної причини, тим самим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме не забезпечила здобуття дитиною освіти. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, зазначила, що не може впоратися з сином. Останній категорично відмовляється ходити до шкоди, має ігрову залежність. Відібрання нею у нього телефону призвело до того, що він почав бити вікна в будинку. З вересня 2025 року її син взагалі не виходить з будинку. Незважаючи на це, вона проводить з ним виховні бесіди, звертала до шкільного психолога, але результату не має. Судом її роз`яснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд доходить такого висновку.
Відповідно до вимог статей 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Згідно положеннями ч.1,2 ст.184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У судовому засіданні підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема: - протоколом серії ВАД № 760334 від 04.02.2026р про вчинення адміністративного правопорушення; - письмовими поясненнями та поясненнями наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні; поданням Одеського ліцею №49 Одеської міської ради від 14.01.2026 року №01-17/23; Довідкою про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах, зареєстрованих в ЖЕО №2956 від 15.01.2026; листом начальника Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 09.02.2026 року № 48549 - 2026; постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 15.01.2026 року по справі № 523/26502/25. 
Суд зазначає, що у судовому засіданні запропонував ОСОБА_1 привести сина у судове засідання, з метою проведення відповідної бесіди судом, з`ясування причин такої поведінки неповнолітнього, разом із тим ОСОБА_1 повідомила про неможливість забезпечення його явки, він з вересня 2025 року не виходить з будинку, її не слухає. Також суд повідомив ОСОБА_1 про можливі наслідки такої ситуації, які можуть відобразитись у поставленні органами опіки та піклування питання щодо позбавлення її батьківських прав, ці можливі наслідки відомі ОСОБА_1 . 
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Ст. 150 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право й зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Системний аналіз приписів ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про охорону дитинства» дає підстави зробити висновок, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків та осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності тощо.
Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків (законних представників), за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є належність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками чи іншими особами, які їх замінюють, обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх. З`ясування цих ознак і правильне застосування норми сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинності.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 ст. 184КУпАП). Ухилення від виконання батьківських прав - це психічне ставлення батька, матері до протиправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо батько, мати розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мають юридичну і фактичну можливість.
З огляду на викладене, суд вважає що вину ОСОБА_1 доведено матеріалами справи, а тому остання підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. Суд вважає, що за обставин даної справи, ОСОБА_1 не вчинила всіх можливих дій для явки сина до школи для здобуття освіти, навчання, фактично втратила над ним контроль, а наразі матеріали справи не містять доказів вчинення нею активних дій для виведення сина зі стану ігрової залежності та забезпечення явки сина до ОСОБА_3 , з метою навчання. 
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, дані про особу, ступінь її вини, майновий стан, суд дійшов висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, визначеному цією статтею, а саме ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Такий вид адміністративного стягнення, у відповідності до ст.23 КУпАП, буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Частиною другою статті 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Керуючись ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», ст.33,40-1,184,283,284,287 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн в дохід держави.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.
У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: К.О. Далеко