КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/11427/25 Головуючий у 1 інстанції: Мордвінов А.О. 
Провадження № 33/824/1853/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 01 березня 2026 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що з квітня 2025 року він перебуває за межами України. Копію оскаржуваної постанови суду він не отримував, про її наявність він дізнався лише 21 лютого 2026 року з автоматизованої системи виконавчих проваджень. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року була ухвалена за відсутності ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 вказаної постанови. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, а строк на оскарження підлягає поновленню.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду апеляційної скарги. За заявою ОСОБА_1 апеляційний суд забезпечив розгляд справи в режимі відеоконференції, але ОСОБА_1 не прийняв в ній участь. Апеляційний суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 за його відсутності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він перебував за межами України, а тому не міг у зазначеному у ньому місці керувати транспортним засобом.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.
Відповідно до наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення від 12 травня 2025 року серії ЕПР1 № 327668 ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 23 год. 15 хв., пр-т Л.Курбаса, 15 у м. Києві, керував транспортним засобом «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від11 травня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , копію постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що 11 травня 2025 року о 23 год. 15 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 по пр-т Л.Курбаса, 15 у м. Києві та був зупинений поліцейськими. Під час спілкування поліцейським виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського ОСОБА_1 підтвердив вживання ним алкогольних напоїв. Поліцейський пред`явив ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він перебував за межами України. 
Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення поліцейськими було встановлено особу ОСОБА_1 . ОСОБА_1 особисто поставив підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Особу порушника було зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.
Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 не спростовував факт належності йому підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та не надав доказів на підтвердження того, що на відеозаписі зафіксовано іншу особу.
Апелянт ОСОБА_1 долучив до апеляційної скарги копії посвідчень особи отримувача тимчасового захисту, які видані уповноваженими органами Республіки Молдови та Іспанії. Надані апелянтом копії документів не виключають можливості перебування ОСОБА_1 в Україні 11 травня 2025 року. Документів, які б містили повну інформацію про перетин ним кордону України ОСОБА_1 суду не надав. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.