ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 квітня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 405/807/26
провадження № 22-ц/4809/879/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л., 
за участі секретаря – Антошиної А. В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  адвоката Тупала Максима Петровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 12 лютого 2026 року у складі судді Шевченко І. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь 493 000 доларів США та судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2022 року між сторонами було укладено усний договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 493 000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою. 
Оскільки строк повернення позики сторонами не був визначений, відповідно до вимог цивільного законодавства позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти протягом тридцяти днів з моменту пред`явлення вимоги, а тому позивач 22 січня 2026 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення боргу, однак останній її не отримав, і вимога була повернута відправнику, що не звільняє відповідача від обов`язку виконати грошове зобов`язання. 
Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та суму позики не повернув, чим порушив права позивача, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Разом із позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:
-накласти арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 ;
-накласти арешт на торгову марку: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » порядковий номер реєстрації: 353147, дата реєстрації: 25.09.2024;
-накласти арешт на корпоративні права, що належать ОСОБА_2 в ТОВ «Софтнекст», ТОВ «ВАНБАЙВАН», ТОВ «ТЕХМАШСЕРВІС-ЦЕНТР», шляхом заборони державним реєстраторам районної в місті державної адміністрації, нотаріусам, іншим державним реєстраторам проводити реєстраційні дії щодо ТОВ, а саме: державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; державну реєстрацію переходу юридичної особи на діяльність на підставі модельного статуту; державну реєстрацію переходу юридичної особи з модельного статуту на діяльність на підставі власного установчого документа; державну реєстрацію рішення про виділ юридичної особи; державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
Заява мотивована тим, що з огляду на значний розмір заборгованості та наявність у відповідача нерухомого майна, корпоративних прав і об`єктів інтелектуальної власності, існує реальна загроза відчуження такого майна до вирішення спору по суті, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову. 
У зв`язку з цим заявник вважав необхідним застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, корпоративні права та торгову марку відповідача, оскільки такі заходи є співмірними із заявленими вимогами, не позбавляють відповідача права користування майном, а лише обмежують його у праві розпорядження, та спрямовані на гарантування реального виконання рішення суду і захист порушених майнових прав позивача.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 12 лютого 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, щозаявником не доведено наявності реальної загрози утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду, а також не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, не конкретизовано склад і вартість майна відповідача для оцінки співмірності обраного заходу забезпечення із заявленими вимогами, не підтверджено вчинення відповідачем дій щодо відчуження майна та не обґрунтовано необхідність накладення арешту на торгову марку і корпоративні права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Тупало М. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 12 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, неправильно застосував норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів, оскільки не врахував, що забезпечення позову може застосовуватись і без надання доказів фактичного відчуження майна, достатньою є наявність обґрунтованого ризику утруднення виконання рішення суду.
При цьому значний розмір заборгованості та наявність у ОСОБА_2 майна і майнових прав самі по собі свідчать про доцільність накладення арешту з метою гарантування реального виконання рішення суду, а відсутність у позивача доказів намірів відповідача відчужити майно обумовлена об`єктивною неможливістю отримання такої інформації, оскільки останній ухиляється від спілкування.
Крім того, заявлені заходи забезпечення є співмірними із позовними вимогами, не порушують прав відповідача, оскільки не обмежують його у користуванні майном, а лише у праві розпорядження, та спрямовані виключно на запобігання можливому відчуженню активів і забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Тупало М. П. підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення із зазначенням про причини невручення «адресат відсутній».
За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
За таких обставин, ОСОБА_2 в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, – навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , просив стягнути на свою користь 493 000 доларів США (а. с. 22-24).
Згідно з наявною в матеріалах справи копією розписки від 15 листопада 2025 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 гроші в сумі 493 000 доларів США (а. с. 7).
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, торгову марку та корпоративні права, ОСОБА_1 посилався на те, що існує висока ймовірність того, що відповідач може відчужити належне йому майно.
З наведеного слідує, що між сторонами наявний реальний спір щодо стягнення суми грошових коштів, а невиконання відповідачем зобов`язання з повернення позики створює обґрунтоване припущення щодо можливого утруднення виконання рішення суду, що є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову. 
Водночас суд виходить з того, що такі заходи повинні відповідати принципу співмірності, який передбачає їх застосування лише у межах, необхідних для забезпечення можливого виконання рішення суду, без надмірного обмеження прав відповідача.
З огляду на це суд вважає обґрунтованим застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, однак виключно в межах суми заявлених позовних вимог – 493 000 доларів США, що станом на день ухвалення постанови за офіційним курсом НБУ складає 21 243 567 грн 20 коп, що відповідає вимогам частини третьої статті 150 ЦПК України, оскільки саме такий спосіб забезпечення є достатнім і необхідним для гарантування реального виконання можливого рішення суду та водночас забезпечує баланс інтересів сторін, не допускаючи надмірного втручання у майнові права відповідача.
У цьому випадку вжиті вказані судом заходи забезпечення будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту та забезпечать баланс прав і обов`язків сторін у справі.
Крім того, слід приймати до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача.
Разом із тим, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про накладення арешту на корпоративні права відповідача та на торгову марку не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження належності таких активів відповідачу, їх вартості, а також необхідності застосування саме таких заходів забезпечення позову. 
Надані відомості з відкритих джерел, зокрема витяги з інформаційних сервісів (а. с. 15-21), не є офіційними даними, як наслідок, не є доказами у розумінні процесуального закону, оскільки не підтверджують достовірно ані обсяг прав відповідача, ані їх співвідношення із сумою позовних вимог. 
Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення саме щодо корпоративних прав і торгової марки може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а відтак відсутній причинний зв`язок між обраними заходами та метою забезпечення позову.
Водночас суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову в цій частині за умови надання належних і допустимих доказів, зокрема офіційних відомостей з державних реєстрів, які б підтверджували належність відповідних активів відповідачу, їх вартість та обґрунтовували необхідність застосування саме таких заходів забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, не перевіривши можливість застосування заходів забезпечення у межах ціни позову та не надав належної оцінки принципу співмірності, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заяви без достатніх правових підстав.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування права норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.
За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Тупала М. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, ухвала Подільського районного суду м. Кропивницького від 12 лютого 2026 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача в межах суми позову, з відмовою в іншій частині заявлених вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат, оскільки питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами, буде вирішуватись під час винесення рішення у справі по суті спору.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тупала Максима Петровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 12 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми 21243567 (двадцять один мільйон двісті сорок три тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн 20 коп.
В іншій частині заяви відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 15.04.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко