Провадження № 2/679/68/2026
Справа № 679/636/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області 
у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
за участі: секретаря судового засідання Плазій Н.В.,
сторін: 
представника позивачки адвоката Васильченка В.О.,
представника відповідача адвоката Волкова С.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

І.Зміст позовних вимог.
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути на її користь 12358832,76 гривень інфляційних втрат та 2890161,98 гривень – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Ізяславського районного суд Хмельницької області від 29.10.2020 у справі № 675/347/18, яке змінено постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 1846606,76 гривень грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно, 3948,86 гривень судових витрат та 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 1853149,00 гривень.
22.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 64917557 з виконання виконавчого листа № 675/347/18. 
07.04.2021, на підставі ухвали Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №675/347/18, вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64917557 зупинено.
24.11.2021 Верховним Судом ухвалено постанову у справі №675/347/18-ц, якою рішення Ізяславського районного суду від 29.10.2020 та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині відмови у задоволенні позову скасовано та у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчуженні транспортні засоби, 14865000,00 грн у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП "Експрес Агро" та 64026,17 гривень судових витрат, а всього 25722296,67 гривень (3922270,50+14865000,00 +6871000,00+64026,17). В іншій частині (в тому числі, в частині стягнення 1853149,00 грн) рішення попередніх інстанцій залишено без змін. 
29.12.2021 на виконання Постанови Верховного Суду від 24.11.2021 Ізяславським районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист №675/347/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчуженні транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес Агро» та 64026,17 гривень у відшкодування судових витрат.
12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 68134834 щодо примусового виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 29.12.2021 Ізяславським районним судом Хмельницької області. В зв`язку із тим, що у виконавця знаходилось на виконанні кілька рішень про стягнення коштів з одного боржника, того ж дня виконавчі провадження №64917557, №68134834 було об`єднано у зведене виконавче провадження №68136968.
Таким чином на підставі судових рішень, що набрали законної сили, у відповідача ОСОБА_2 виникли грошові зобов`язання на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 27575445,67 грн (1853149,00 + 25722296,67), з яких, у межах виконавчого провадження за весь час з моменту їх виникнення погашено лише 71490,69 грн (11 440,64 + 60 050,05). 
На час звернення до суду з вказаним позовом розмір невиконаного відповідачем ОСОБА_2 грошового зобов`язання складає 27503954,98 гривень.
З огляду на те, що боржником не здійснено погашення грошового зобов`язання, він, у відповідності до вимог статті 625 ЦК України, зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Враховуючи суму заборгованості та розміри індексів інфляції, що встановлені у визначеному чинним законодавством порядку, інфляційні втрати позивача, в зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за період з моменту виникнення заборгованості і до березня 2025 (включно), становлять 12358832,76 гривень.
На суму непогашеного грошового зобов`язання, відповідно до вимог статті 625 ЦК України, також підлягають нарахуванню три проценти річних від простроченої суми за період до 05.05.2025, що складає 2890161,98 гривень.
Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки 15248994,74 грн, що включають: 12358832,76 гривень – інфляційні втрати та 2890161,98 гривень – 3% річних.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області Томіліна О.М. від 12.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
09.06.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Горщара Б.А. на позовну заяву.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області у складі головуючого судді Томіліна О.М. від 11.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання про витребування у приватного виконавця Хмельницької області Банадиги В.В. належним чином завірених копій матеріалів зведеного виконавчого провадження № 68136968 від 12.01.2022. 
18.07.2025 на виконання вимог ухвали суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 68136968 від 12.01.2022. 
У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Центрального районного суду міста Маріуполя Донецької області Томіліна О.М. до Нетішинського міського суду Хмельницької області з 01.08.2025, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і вказану цивільну справу передано до провадження судді Стасюка Р.М.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.08.2025 справу прийнято до провадження судді Стасюка Р.М. та ухвалено повторно розпочати судовий розгляд справи по суті. 
14.10.2025 від представника відповідача адвоката Волкова С.В. до суду надійшли додаткові пояснення в яких представник посилається на відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 3% річних у період до 24.11.2021 в сумі 41429,30 грн та інфляційних втрат у сумі 127867,28 грн за період з березня 2021 по 24.11.2021, оскільки виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 було зупинено до закінчення касаційного провадження (24.11.2021). Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат за період 2023 року зазначає, що до даних цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. У той же час, згідно абз.18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік було зупинено, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у 2023 році, розмір якого згідно розрахунку позивача становить 1929545,92 гривень. Крім того, представник, посилаючись на ст. 551 ЦК України, просив розмір 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання присудженого судовими рішеннями у справі №675/347/18 зменшити до суми 500000,00 гривень. 
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.10.2025 задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Васильченка В.О. про повернення до стадії підготовчого провадження у справі. 
24.10.2025 до суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Васильченка В.О. про збільшення розміру позовних вимог в якій представник просив розгляд справи здійснювати із врахуванням збільшення позивачкою розміру позовних вимог до 17529486,68 гривень, з яких 14255025,06 гривень інфляційні втрати та 3274461,62 гривень 3% річних.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.10.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Васильченка В.О. про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.12.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
ІІІ. Позиції сторін викладені в судовому засіданні.
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Васильченко В.О. позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Звернув увагу суд на відсутність підстав для застосування положень ст. 551 ЦК України та зменшення розміру 3% річних, а також застосування до спірних правовідносин Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Волков С.В. позовні вимоги не визнав. В обґрунтування свої заперечень зазначив, що право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникає у позивача з наступного дня після набрання рішенням законної сили. З матеріалів справи вбачається, що грошове зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 в сумі 1853149,00 гривень виникло на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021. Разом з цим, ухвалою Верховного Суду від 25.03.2021 зупинено виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 до закінчення касаційного провадження. Отже, у період зупинення виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 до закінчення касаційного провадження (24.11.2021) у ОСОБА_2 не виникло зобов`язання зі сплати на користь ОСОБА_1 присуджених цими рішенням грошових коштів в сумі 1853149,00 гривень. Таким чином, вимога позивачки про стягнення у період до 24.11.2021 3% річних в сумі 41429,30 гривень та інфляційних втрат за період з березня 2021 по 24.11.2021 у сумі 127867,28 гривень є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім цього, просив зменшити до 500000,00 гривень розмір 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за судовими рішеннями у справі №675/347/18, оскільки виконання рішення не у повній мірі залежить від волі відповідача. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання у 2023 році у розмірі 1929545,92 гривень, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно абз.18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік було зупинено.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020, у цивільній справі № 675/347/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, серед іншого, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини коштів, перерахованих як поворотна фінансова допомога, в сумі 1398500,00 грн; компенсацію 1/2 частки внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу Приватного підприємства «Експрес», код ЄДРПОУ 31672673, у сумі 1240649,42 грн; грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 611520 грн; 1/2 частину коштів, які обліковувалися на зарплатних рахунках ОСОБА_2 , в сумі 15823,35 грн, а загалом 3266492,77 грн.
Додатковим рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 у вказаній цивільній справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 4330,81 грн. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 змінено рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 про розподіл судових витрат у цивільній справі № 675/347/18. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1846606,76 гривень грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3948,86 гривень судових витрат. В решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги.
22.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №64917557 з виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 18.03.2021 Хмельницьким апеляційним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1846606,76 гривень грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно; про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3948,86 гривень судових витрат; про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги.
07.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 18.03.2021 Хмельницьким апеляційним судом Хмельницької області, до закінчення касаційного провадження. 
Постановою Верховного Суду від 24.11.2021 у цивільній справі №675/347/18-ц рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині стягнення грошової компенсації за відчужені транспортні засоби, загальною вартістю 7844541,00 гривень та грошової компенсації частини внесених коштів до статутних капіталів ПП «Експрес» та ПП «Експрес Агро» скасовано та ухвалено нове рішення яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчужені транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів,внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частки коштів, внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ПП «Експрес Агро».
Додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині розподілу судових витрат скасовані та ухвалено у цій частині нове рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 64026,37 гривень. 
В іншій частині рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 в не скасованій частині та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 залишені без змін. 
12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. за заявою представника стягувача – адвоката Васильченка В.О. відкрито виконавче провадження №68134834 з виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 29.12.2021 Ізяславським районним Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчужені транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів,внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частки коштів, внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ПП «Експрес Агро», 64026,17 гривень судових витрат. 
12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, відповідно до якої виконавчі провадження № 64917557 та № 68134834 об`єднано у зведене виконавче провадження № 68136968.
Відповідно до наданої 30.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. інформації на адвокатський запит, у порядку примусового виконання виконавцем судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 68136968 на користь стягувача ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 71490,69 гривень, з яких: 11440,64 гривень у виконавчому провадженні № 64917557 та 60050,05 гривень у виконавчому провадженні № 68134834.
Таким чином у відповідача ОСОБА_2 , на підставі вищезазначених судових рішень, що набрали законної сили, виникли грошові зобов`язання на користь ОСОБА_1 у загальному розмірі 27575445,67 гривень (1853149,00+25722296,67), з яких, у ході примусового виконання у межах зведеного виконавчого провадження № 68136968, стягнуто лише 71490,69 гривень, а відтак розмір невиконаного грошового зобов`язання складає 27503954,98 гривень. 
Позивачкою, на розмір невиконаного грошового зобов`язання в сумі 27503954,98 гривень, за період з 26.02.2021 по 23.10.2025 проведено нарахування інфляційних втрат у розмірі 14255025,06 гривень, а також 3 % річних у сумі 3274461,62 гривень.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені частиною другою статті 11 ЦК України.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно зі статтями 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Судом встановлено, що станом на день звернення позивачки до суду з вказаним позовом відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконував грошові зобов`язання за рішеннями судів, тобто спірні правовідносини стосуються наслідків невиконання відповідачем судових рішень, а отже позивачка набула права нараховувати 3 % річних та індекс інфляції на суму невиконаного грошового зобов`язання, у порядку ст. 625 ЦПК України.
Що стосується застосування до спірних правовідносин п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд зазначає наступне. 
У вищевказаному пункті Прикінцевих та перехідних положень ЦК України закріплено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тобто у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. 
Разом із цим, як уже було зазначено вище, спірні правовідносини стосуються наслідків невиконання судових рішень, а не стягнення заборгованості, а також 3 % річних та інфляційних втрат за договорами позики. Саме невиконання відповідних судових рішень стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом у справі.
Оскільки предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових сум, підтверджених судовими рішеннями, тому до цих правовідносин застосовуються положення статті 625 ЦК України.
Суд наголошує, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).
На вказаному наголошено і у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2025 року у справі № 752/14070/23 (провадження № 61-6203св25).
Судом встановлено, що відповідач порушив грошові зобов`язання, які визначені відповідними судовими рішеннями, а отже у позивачки виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. 
Щодо можливості зменшення судом розміру нарахованих позивачкою 3% річних. 
Як уже зазначалося, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).
За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.
Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
З огляду на зазначене, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.
При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
З урахуванням наведеного доводи сторони відповідача про те, що суд може зменшити визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір трьох процентів річних, є необґрунтованими.
Щодо заперечень сторони відповідача про безпідставне включення до розрахунку інфляційних втрат усього періоду 2023 року суд зазначає наступне.
Як вірно зауважує сторона відповідача Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинена дія закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, протягом 2023 року індексація грошових доходів населення не проводилась.
Однак, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 вказаного Закону визначено об`єкти індексації грошових доходів населення. 
Аналіз вказаної норми Закону дає підстави дійти висновку, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» не застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами. Таким чином, стороною позивача при проведенні розрахунку інфляційний втрат правомірно включено увесь період 2023 року. 
Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином покладені на нього зобов`язання рішенням суду, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.
Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивач сплачено судовий збір у розмірі 12112,00 гривень.
З огляду на те, що позов задоволено повністю з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 12112,00 гривень.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14255025,06 гривень інфляційних втрат та 3274461,62 гривень 3% річних, всього 17529486 (сімнадцять мільйонів п`ятсот двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 68 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) гривень судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 лютого 2026. 

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.М. Стасюк