ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2026 р. Справа№ 910/822/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Корсака В.А. 
Алданової С.О. 

за участю:
секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,
представників сторін:
від позивача: Коцюбинський П.С. (в залі суду),
від Банку: Костянецький М.В.,
від Фонду: Мізунський А.І. (в залі суду),

розглянувши апеляційні скарги
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
та Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» Паламарчука Віталія Віталійовича 
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 (повний текст складено 23.06.2025)
у справі № 910/822/25 (суддя Котков О.В.)
за позовом  ОСОБА_1 
до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» 
в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» Паламарчука В.В.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" (далі - Банк) Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку.
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає про порушення її корпоративних прав на отримання активів Банку як його акціонера, оскільки уповноважена особа Фонду на ліквідацію Банку Паламарчук В.В. в порушення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не вжив заходів з оскарження у судовому порядку ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023. У зв`язку з такою бездіяльністю уповноваженої особи Паламарчука В.В. виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1419, яким затверджені зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку, внаслідок яких загальна сума акцептованих вимог кредиторів була збільшена на 7 234 644 571,17 грн та становила 8 075 512 000,15 грн. 
У подальшому, 05.12.2023 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1553 «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк», яким погодила збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги - ДПС на суму 550 000 000,00 грн шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.

Позиції учасників справи.
Банк надав відзив на позовну заяву, у якому проти заявлених до нього вимог заперечив, зазначив, що оскарження повідомлень-рішень є його правом, а не обов`язком, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивачка надала відповідь на відзив, у якій проти доводів Банку заперечила та навела власні доводи на їх спростування.

Фонд надав додаткові пояснення у справі, у яких вважає, що позивачка звернулася з позовом передчасно.
ОСОБА_1. у своїх поясненнях вважає доводи Фонду безпідставними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/822/25 у задоволенні клопотання Фонду про залишення позову без розгляду через зловживання процесуальними правами відмовлено. Позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження. Стягнуто з Банку в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банк Паламарчука В.В. на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 9 084,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи вимоги ОСОБА_1. в частині визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В., суд, оцінивши наявні у справі докази у сукупності із встановленими обставинами, вважав, що позивач надав належні, допустимі та вірогідні докази протиправної бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження.
Відмовляючи у задоволенні решти вимог ОСОБА_1 , суд зазначив, що зобов`язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження податкових-повідомлень рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку не може відновити право позивача як акціонера Банку на отримання активів банку (про що позивач зазначив у позові), тому така вимога не є ефективним способом захисту порушеного права і задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Фонду та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2025, Фонд звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в позові, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 залишити без змін.
Фонд вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. 
Фонд зазначає, що положення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлюють обов`язку для Фонду та/або його уповноваженої особи на оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, пред`явлених банку. Жодна норма закону не покладає на Фонд та/або його уповноважену особу обов`язок оскаржити в судовому порядку податкові повідомлення-рішення, пред`явлені банку. За відсутності такого обов`язку навіть пасивна поведінка (бездіяльність) апріорі не може бути протиправною. 
Апелянт зазначає, що положення ПК України наділяють правом на оскарження податкових повідомлень-рішень саме платника податку, яким у цьому випадку є банк, а не його орган управління.
Скаржник також вважає, що оскільки на сьогодні триває ліквідаційна процедура та продаж майна (активів) банку (інформація міститься на офіційному веб-сайті Фонду), то обставина, за якої акціонери могли би набути право на отримання надлишкового майна, наразі не настала, а тому права чи інтереси позивача не є порушеними і заявлення будь-яких позовів з вказаної підстави є щонайменше передчасним. 
Додатково Фонд зауважує на тому, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12.04.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 12.04.2025 №231/2025, до ОСОБА_1. застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема, тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
Так, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження податкових повідомлень-рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку, суд першої інстанції вказав, що дана позовна вимога не спрямована на відновлення порушеного права. Поряд з тим, задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку згаданих податкових повідомлень-рішень та пропуску строку їх судового оскарження, суд аж ніяк не аргументував, яким чином вказана позовна вимога відновить чи захистить «порушене» право позивача. 
Апелянт також зазначає, що у позовній заяві позивачка заявила дві вимоги немайнового характеру. Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції позов задовольнив частково, а саме задовольнив одну позовну вимогу немайнового характеру. Стаття 129 ГПК України регламентує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому до стягнення з відповідача підлягав судовий збір у розмірі 3028,00 грн, однак суд стягнув з Банку такий збір у сумі 9 084,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги Фонду по суті.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду (колегія у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді Руденко М.А., Барсук М.А.) від 23.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/822/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.10.2025.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Банку та узагальнення її доводів.
Також не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2025, Банк в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 залишити без змін.
Скаржник вважає оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог незаконним і необґрунтованим.
На думку апелянта, задовольняючи позов, суд першої інстанції формально послався на обов`язок із забезпечення збереження активів банку та визнав протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку без наведення жодного аргументу, який підтверджував би обґрунтованість задоволення позову в цій частині. 
Посилаючись на положення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», скаржник зазначає, що ця стаття покладає на Фонд або уповноважену особу Фонду у разі делегування повноважень обов`язок збереження активів банку та визначає заходи, які мають бути вжиті для такого збереження. Ухилення від розрахунку з кредитором не є заходом із збереження активів банку.
Скаржник зауважує, що положення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлюють обов`язку для Фонду та/або його уповноваженої особи оскаржити в судовому порядку податкові повідомлення-рішення, пред`явлені банку. Тому уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В., діючи в межах наданих повноважень, не мав юридичного обов`язку оскаржити відповідні податкові рішення. Дії Паламарчука В.В. як уповноваженої особи відповідають принципу доцільності та спрямовані на ефективне виконання основного завдання Фонду - забезпечення захисту прав вкладників і здійснення процедури ліквідації банку. 
На думку апелянта, положення чинного законодавства вказують на те, що звернення до суду є правом особи. 
За доводами скаржника, за відсутності обов`язку навіть пасивна поведінка (бездіяльність) апріорі не може бути протиправною. Більше того, законодавець свідомо закріпив диспозитивний характер таких повноважень, що дозволяє уповноваженій особі самостійно визначати доцільність судового оскарження, виходячи з інтересів вкладників та мети процедури ліквідації банку. 
Апелянт вважає, що положення Податкового кодексу України наділяють правом на оскарження податкових повідомлень-рішень саме платника податку, яким у цьому випадку є банк, а не його орган управління. 
Звертаючись до суду, позивачка зазначає про порушення її інтересів як акціонера банку, що виражається у позбавленні можливості отримати надлишки активів банку за результатами ліквідаційної процедури та уникнути майнової відповідальності за шкоду, завдану банку. Однак відповідно до правил розділу ІХ Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2017 №3711 (далі - Положення № 3711), акціонери банку, що ліквідується, мають право отримати майно (активи) такого банку, яке залишилось після задоволення вимог усіх кредиторів, відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи, що на сьогодні триває ліквідаційна процедура та продаж майна (активів) банку (інформація міститься на офіційному веб-сайті Фонду), обставина, за якої акціонери могли б набути право на отримання надлишкового майна наразі не настала, а тому права чи інтереси позивачки не є порушеними і заявлення будь-яких позовів з цієї підстави є щонайменше передчасним. 
Скаржник зауважує на тому, що, задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/ Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження, суд аж ніяк не аргументував, а яким саме чином вказана позовна вимога відновить чи захистить «порушене» право позивача.
Апелянт також відзначає, що позивачка у позовній заяві заявила дві вимоги немайнового характеру і оскільки рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково, а саме задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, судовий збір мав бути покладений на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і за таких обставин стягненню з відповідача підлягав судовий збір у розмірі 3028,00 грн, однак суд стягнув з Банку такий збір у сумі 9 084,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 апеляційну скаргу Банку в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. залишено без руху.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Банку в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/822/25. Об`єднано в одне провадження апеляційні скарги Фонду та Банку в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука Віталія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/822/25. Спільний розгляд апеляційних скарг призначено на 08.10.2025.
Згідно з витягом протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.22025 справа №910/822/25 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Кропивної Л.В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 прийнято апеляційні скарги Фонду та Банку в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2024 у справі №911/3767/23 до провадження у визначеному складі суду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 05.11.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 на задоволення відповідного клопотання представника позивача відкладено судове засідання до 08.12.2025.
Судове засідання призначене на 08.12.2025 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 призначено судове засідання на 02.02.2026.
02.02.2026 колегія суддів у судовому засіданні оголосила перерву у розгляді справи до 09.03.2026 на підставі ст. 216 ГПК України.
09.03.2026 суд оголосив, що проголошення вступної та резолютивної частини постанови відбудеться 18.03.2026.

Позиції учасників справи.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційні скарги, у якому проти вимог та доводів скаржників заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційній скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.
ОСОБА_1 вважає, що не може бути взята до уваги позиція апелянтів, що оскарження спірних ППР є правом відповідача, а не його обов`язком, та що Уповноважена особа Паламарчук В.В. керувався принципом доцільності при узгодженні ППР та неоскарженні їх у судовому порядку.
На думку позивачки, відповідач вчиняв дії, які суперечать одна одній, чим неефективно здійснював управління та ліквідацію Банку в порушення вимог ст. 42 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 4, 38, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
ОСОБА_1 щодо вимоги про визнання бездіяльності незаконною зазначає, що визнання протиправною бездіяльності означає, що суд встановлює факт невиконання посадовою особою своїх обов`язків, що призвело до порушення прав, свобод або законних інтересів особи. Такий спосіб ефективний, оскільки встановлює факт порушення, що дає підстави Фонду для його усунення, може спонукати посадових осіб до більш відповідального виконання своїх обов`язків, тому дозволяє відновити порушені права та інтереси особи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Відповідно до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства №85236 від 08.03.2023, ОСОБА_1 є акціонером Банку, якій належать на праві власності 42 339 851 простих бездокументарних іменних акцій банку загальною номінальною вартістю 189 682 532,48 грн.
07.03.2023 правління Національного банку України ухвалило рішення №89-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Айбокс Банк».
07.03.2023 виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №277 «Про початок процедури ліквідації АТ «Айбокс Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким Фонд розпочав процедуру ліквідації Банку терміном на 3 роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04.05.2023 №531 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку з 05.05.2023 призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчука В.В.
13.04.2023 Рішенням виконавчої дирекції Фонду №445 затверджено реєстр акцептованих кредиторів банку на загальну суму 796 069 062, 87 грн.
21.07.2023 Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби України (далі - ЦМУ ДПС) по роботі з великими платниками податків за результатами проведеної податкової перевірки діяльності Банку склало акт №1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ «Айбокс Банк» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.12.2022.
На підставі акта перевірки ДПС прийняла ППР, якими Банку нараховані податкові зобов`язання:
1) ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким Банку визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 20 964 595,00 грн, штрафні санкції - 5 241 148,75 грн;
2) ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким Банку визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 5 325 246 666,41 грн, штрафні санкції - 1 331 311 666,60 грн;
3) ППР №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким Банку визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 443 770 555,53 грн, штрафні санкції - 110 942 638,88 грн.
15.09.2023 ЦМУ ДПСУ по роботі з великими платниками податків подало уповноваженій особі Фонду Паламарчуку В.В. заяву про задоволення кредиторських вимог №9748/6/31-00-13-01-06 у частині зобов`язань банку за ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1803/Ж10/31-00-07-03-01-20 та №1804/Ж10/31-00-07-03-01-20. Заява зареєстрована Банком 21.09.2023 за вх. №5139/23.
У відповідь на цю заяву уповноважена особа Фонду листом від 22.09.2023 №3147/019-23лк повідомила контролюючий орган про відмову у включенні вимог за ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 до реєстру та вказала, що заява подана у час, коли грошове зобов`язання зі сплати податків і зборів та фінансових санкцій було неузгодженим, оскільки Банк оскаржив вказані ППР в адміністративному порядку.
04.10.2023 Банк оскаржив вказані ППР до ДПС. 
За результатами оскарження ДПС залишила ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 без змін. Також рішенням ДПС від 04.10.2023 №29622/6/99-00-06-01-02-06 скаргу Банку було задоволено частково та скасовано ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 в частині застосування штрафної санкції у сумі 2 832 700,00 грн та винесено нове ППР від 06.10.2023 №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20, яким визначено грошове зобов`язання у розмірі 20 964 595,00 грн та штрафні санкції - 2 408 448,75 грн.
23.10.2023 уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. звернувся до виконавчої дирекції Фонду з листом №3334/012-23лк, у якому повідомив про отримання рішення про результати розгляду ДПС України по роботі з великими платниками податків скарг, а також зазначив, що місячний термін на оскарження у судовому порядку ППР спливає 05.11.2023 та просив виконавчу дирекцію надати пропозиції щодо подальших дій банку: здійснювати оскарження вказаних ППР у судовому порядку чи включити вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.
У відповідь на цей лист Фонд, посилаючись на ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» листом від 01.11.2023 вказав на те, що включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягають лише узгоджені податкові зобов`язання.
30.10.2023 Київський окружний адміністративний суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі №320/37627/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1. до Центрального міжрегіонального управління ДПС України по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
02.11.2023 інший акціонер Банку ОСОБА_2 подав до Фонду та Банку звернення, у якому просив оскаржити в судовому порядку прийняті податковим органом ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023.
02.11.2023 уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. звернувся до виконавчої дирекції Фонду з листом №3437/019-23лк, у якому просив розглянути питання про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку за рахунок акцептування вимог Центрального міжрегіонального управління ДПС України по роботі з великими платниками податків на загальну суму 7 237 481 011,17 грн.
06.11.2023 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1419 «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»», внаслідок чого сума акцептованих вимог кредиторів збільшилась на 7 234 644 571,17 грн та становила 8 075 512 000,15 грн.
05.12.2023 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1553 «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»», яким, з урахуванням затверджених змін №11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку погодила збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги ДПС на суму 550 000 000,00 грн шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.
Того ж дня (05.12.2023) уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. перерахував ДПСУ 550 000 000,00 грн у безготівковій формі, фактично виконавши Рішення №1553.
18.07.2024 ОСОБА_1. звернулась до уповноваженої особи Фонду Паламарчука В.В. з листом, у якому просила оскаржити ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 у судовому порядку.
У відповідь на цей лист уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. листом від 1248/012.24лк від 02.08.2024 повідомив ОСОБА_1 про те, що строк на оскарження вказаних ППР сплив 05.11.2023.
Звертаючись з позовом у цій справі, ОСОБА_1. вважає протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банка Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).
Закон (тут і далі - в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ч. 1 ст. 1 Закону).
За визначенням, наданим у п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не має на меті отримання прибутку і не відповідає за зобов`язаннями банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч. 1 ст. 3 Закону).
Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків (ст. 4 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку (ч. 1 ст. 38 Закону).
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.
За змістом ч. 4, 5 ст. 45 Закону Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
Згідно з п. 1, 8 ч. 2 ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.
Відповідно до ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Цей пункт не застосовується до правочинів, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, визначені частиною другою статті 37 та статтею 38 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).
Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 48 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених правилами Фонду.
Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.
Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49 Закону).

Процедури, що виникають у процесі виконання дій щодо визначення суми заборгованості кожному кредитору, віднесення вимог кредиторів до певної черги, відхилення вимог кредиторів у разі непідтвердження їх фактичними даними, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а також порядок задоволення вимог кредиторів банку, що ліквідується, регулюються Положенням №3711 (тут і далі - в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), яке розроблено з метою реалізації вимог ст. 29, 45, 46, 49, 52 Закону.
Пункт 6 Положення №3711 встановлює, що заявлення кредиторами своїх вимог здійснюється протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Перебіг строку для заявлення кредиторами своїх вимог починається з наступного дня після опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону. У разі якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону, днем закінчення строку для заявлення кредиторами своїх вимог є перший за ним робочий день.
Згідно з п. 7 Положення №3711 вимоги, що надійшли після закінчення визначеного Законом строку для пред`явлення кредиторських вимог, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами, які підлягають відшкодуванню Фондом.
Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів, що надійшли після визначеного Законом строку, підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу процедури ліквідації (п. 8 Положення №3711).
Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Суд встановив, що рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку Правління Національного банку України прийняло 07.03.2023. Того ж дня виконавча дирекція Фонду прийняла рішення про початок процедури ліквідації Банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку терміном на три роки - з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно. Опублікування зазначених відомостей в газеті "Урядовий кур`єр" здійснено 14.03.2023.
15.09.2023 ЦМУ ДПІ по роботі з великими платниками податків подало Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію Банку Паламарчуку В.В. заяву про задоволення кредиторських вимог №9748/6/31-00-13-01-06 в частині зобов`язань Банку за ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1803/Ж10/31-00-07-03-01-20 та №1804/Ж10/31-00-07-03-01-20.
Суд встановив, що Банк оскаржив ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 та №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 до ДПС. 
Уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. за результатами розгляду заяви ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків №9748/6/31-00-163-01-06 від 15.09.2023, прийняв рішення про відмову у кредиторських вимогах на суму 7 237 481 011,17 грн за вказаними ППР від 23.08.2023 з огляду на їх оскарження до ДПС України.
За результатами розгляду скарг Банку ДПС залишила без змін податкові ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023. Рішенням від 04.10.2023 №29622/6/99-00-06-01-02-06 ДПС задовольнила скаргу Банку частково та скасувала ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 в частині застосування штрафної санкції у сумі 2 832 700,00 грн та винесла нове ППР №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023, яким визначено нові грошове зобов`язання та штрафні санкції.
В подальшому, 23.10.2023 уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. звернувся до виконавчої дирекції Фонду з листом №3334/012-23лк, у якому повідомив про отримання рішення про результати розгляду ДПС зазначених вище скарг, а також про те, що місячний термін на оскарження у судовому порядку повідомлень-рішень спливає 05.11.2023. Уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. просив виконавчу дирекцію надати пропозиції щодо подальших дій банку: чи здійснювати оскарження вказаних повідомлень-рішень у судовому порядку, чи включити вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

30.10.2023 Київський окружний адміністративний суду відкрив провадження у справі №320/37627/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій ЦМУ ДПС щодо збільшення (визначення) суми грошового зобов`язання Банку, а також про визнання протиправними та скасування ППР №1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1803/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1804/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023.
Ухвалою від 21.05.2024 суд залишив позов у справі №320/37627/23 за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Банку і Фонду, без розгляду на підставі заяви позивачки.

Апеляційний господарський суд також встановив, що 05.11.2023 інший акціонер Банку ОСОБА_2 також звернувся до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення ППР від 23.08.2023 №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на суму 6 656 558 333,01 грн), від 23.08.2023 №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів з військового збору на суму 554 713 194,41 грн), від 06.10.2023 №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 (збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 23 373 043,75 грн), а також про визнання таких ППР протиправними та їх скасування.
Ухвалою від 15.03.2024 Київський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №320/5602/24 за позовом ОСОБА_2 і станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення господарського суду від 03.06.2025 справа №320/5602/24 все ще перебувала на розгляді адміністративного суду. Як підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана адміністративна справа і досі розглядається судом першої інстанції.

06.11.2023 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1419 «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»», яким затвердила зміни №11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку. Після внесених змін загальна сума акцептованих вимог кредиторів 8-ї черги збільшилася на 7 234 644 571,17 грн (на підставі ППР №2233/Ж10/31-00-07-03-61-20 від 06.10.2023, №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023) та становить 8 075 512 000,15 грн.
05.12.2023 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №1553 «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»», яким, з урахуванням затверджених змін №11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку погодила збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги ДПС на суму 550 000 000,00 грн шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.
Суд також встановив, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/5736/24 за позовом ОСОБА_2 до Фонду про визнання протиправними та скасування рішень виконавчої дирекції Фонду «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»» від 06.11.2023 №1419 та «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Айбокс Банк»» від 05.12.2023 №1553.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 у справі №910/5736/24, залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 та Верховного Суду від 24.06.2025, позов ОСОБА_2 задоволено та визнано протиправними та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 №1419 та від 05.12.2023 №1553.
У справі №910/5736/24 суди встановили, що зобов`язання Банку, які існували до моменту оголошення його ліквідації та за якими вимоги надійшли після 13.04.2023, вважаються погашеними; заява ЦМУ ДПС України по роботі з великими платниками податків від 15.09.2023 подана з порушенням строків пред`явлення кредиторських вимог, передбачених Законом та Положенням №3711. Верховний Суд зауважив, що строк, встановлений ст. 45 Закону, узгоджується зі строком, визначеним нормативно-правовим актом Фонду - Положенням №3711. Встановлення Фондом іншого строку, який перевищував би тридцять днів, у спірних правовідносинах не підтвердилося.
Суди визначили, що вказана заява ЦМУ ДПС України по роботі з ВПП від 15.09.2023 була подана з порушенням строків пред`явлення кредиторських вимог, встановлених Законом та Положенням. Наслідками такого порушення є погашення зобов`язань Банку та відмова у задоволенні вимог.
Також суди встановили, що заява з кредиторськими вимогами від 15.09.2023 розглянута Уповноваженою особою Фонду по суті, за результатом розгляду якої кредитору відмовлено у включенні його вимог до реєстру.
Суди зазначили, що предметом спору у справі №910/5736/24 є скасування рішень Фонду, прийнятих за наслідками його дій та дій уповноваженої особи під час розгляду кредиторських вимог та їх внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Підстави формування кредиторських вимог ЦМУ ДПСУ по роботі з великими платниками податків, отримання грошових коштів та/або правомірність їх утримання не охоплюються позовними вимогами. У рішенні суду першої інстанції зазначено, що питання неправомірності / правомірності внесення вимог ДПС України саме до восьмої черги реєстру акцептованих кредиторів не з`ясовується. Суди першої та апеляційної інстанцій передусім досліджували повноваження Фонду, процедуру акцептування вимог кредиторів, порядок внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів його дотримання. Індивідуально визначені права, інтереси та / або обов`язки осіб, які не брали участі у справі, зокрема ЦМУ ДПСУ по роботі з великими платниками податків, не були предметом судового розгляду.

Отже, станом на дату порушення провадження у справі у справі №910/822/25, що розглядається, за позовом ОСОБА_1 рішення виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 №1419 та від 05.12.2023 №1553 були визнані протиправними та скасовані, встановлено, що вимоги ЦМУ ДПС за поданими з пропуском строку вимогами є погашеними, а питання правомірності спірних ППР ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення перебувало (і станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення теж) на розгляді Київського окружного адміністративного суду (справа №320/5602/24).
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. 
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.
Колегія суддів вважає, що під час вирішення спору у цій справі мають бути враховані встановлені у справі №910/5736/24 обставини, зокрема, що зобов`язання Банку, які існували до моменту оголошення його ліквідації та за якими вимоги надійшли після 13.04.2023, вважаються погашеними, а також встановлений факт того, що заява ЦМУ ДПС України по роботі з великими платниками податків від 15.09.2023 подана з порушенням строків пред`явлення кредиторських вимог, передбачених Законом та Положенням №3711 (і встановлення Фондом іншого строку, який перевищував би тридцять днів, у спірних правовідносинах не підтвердилося), у зв`язку з чим рішення виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 №1419 та від 05.12.2023 №1553 (якими визнано розмір вимог ДПІ за спірними ППР і збільшено кредиторські зобов`язання Банку) були визнані протиправними та скасовані.
Також колегія суддів відзначає, що стаття 38 Закону покладає на Фонд обов`язок забезпечити збереження активів та документації банку, однак не встановлює для Фонду та/або його уповноваженої особи прямого та беззаперечного обов`язку оскарження в судовому порядку усіх без винятку пред`явлених Банку ППР. 
Отже, за відсутності відповідного встановленого законом обов`язку пасивна поведінка (бездіяльність), що проявляється у невчиненні певних дій, не може бути визнана саме протиправною, хоча за певних обставин її можна оцінити як нерозумну, недалекоглядну, такою, що призводить до негативних наслідків, тощо. 
При цьому колегія суддів враховує, що ще до спливу строку судового оскарження спірних ППР позовні заяви про їх (ППР) оскарження вже були подані до адміністративного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і за заявою ОСОБА_1 вже було відкрито судове провадження, а згодом - і за позовом ОСОБА_2 .
Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що неоскарження уповноваженою особою Фонду спірних ППР не може бути визнане неправомірним за наявності вже відкритого судового адміністративного провадження, а згодом - ще й другого, яке триває. 
Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 не визначає у позовній заяві, яке саме її право та як буде відновлене та/або захищене у разі задоволення наведеної вище позовної вимоги. Як зазначає сама позивачка у відзиві на апеляційні скарги, визнання незаконною бездіяльності певного суб`єкта тягне за собою зобов`язання такого суб`єкта вчинити певні дії. Однак у справі, що розглядається, враховуючи відмову судом першої інстанції у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання уповноваженої особи Фонду вчинити дії з оскарження спірних ПРР (рішення в цій частині ніким не оскаржується), задоволення вимоги про визнання бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Паламарчука В.В. не приведе до відновлення та/або захисту якихось прав позивачки та не зобов`яже відповідну особу до вчинення певних дій.
Посилання ОСОБА_1 на ст. 54 Закону колегія суддів оцінює критично, оскільки цією статтею визначено право на оскарження рішень, зокрема Фонду, працівників Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у т.ч. у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду виключно з метою встановлення їх законності. Однак бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. не є таким рішенням у розумінні чинного законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судові витрати.
У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг витрати за їх подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Щодо доводів апеляційних скарг в частині судового збору, зокрема - кількості заявлених у позовній заяві вимог, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У випадках, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 01.01.2025 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028,00 грн.
ОСОБА_1. у позовній заяві заявила вимоги про:
- визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023, та пропуску строку їх судового оскарження;
- зобов`язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023, та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку.
Отже, всього ОСОБА_1. заявила шість вимог немайнового характеру (три вимоги про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Паламарчука В.В. щодо кожної з трьох ППР та три вимоги зобов`язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження кожної з трьох ППР) і, користуючись своїми диспозитивними правами, позивачка об`єднала ці вимоги в одній позовній заяві, що відповідає засадам доцільності та принципом процесуальної економії. 
Зазначеному питанню приділив увагу суд першої інстанції, залишаючи подану ОСОБА_1 позовну заяву без руху ухвалою від 28.01.2025.
Колегія суддів відзначає, що можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє виснувати, що у цій справі наявні не дві немайнові вимоги, як це вважали апелянти, а шість немайнових вимог. Із цим пов`язаний і другий аргумент, який випливає із можливості подачі окремих позовів, а саме якщо позивач подавав би окремі позови про щодо кожного спірного ППР, то мав би сплатити судовий збір за кожний із них.

Щодо судового збору за подання апеляційної скарги колегія суддів відзначає таке.
Ухвалою від 14.07.2025 Північний апеляційний господарський суд (колегія суддів: головуюча - Кропивна Л.В., судді Барсук М.А., Руденко М.А.) своєю ухвалою апеляційну скаргу Фонду на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/822/25 залишив без руху, встановивши, що Фонд мав сплатити за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 633,60 грн (3 028,00 грн *150% *0,8), оскільки пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України № 3674-VІ від 08.07.2011 «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак не надав доказів сплати судового збору.
Колегія суддів зауважує, що за наведених вище підстав, оскільки Фонд сплатив 3 633,60 грн судового збору (тобто у розмірі меншому, ніж підлягав до сплати за подання апеляційної скарги на судове рішення (в оскаржуваній частині), яким вирішено питання щодо трьох вимог немайнового характеру), до Держаного бюджету України має бути достягнуто 7 267,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги (10 900,80 грн - 3 633,60 грн = 7 267,20 грн).
Враховуючи положення ст. 129 ГПК України та результати апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що відповідний судовий збір має бути покладено на ОСОБА_1 та стягнуто з неї до Держаного бюджету України 7 267,20 грн судового збору за подання Фондом апеляційної скарги, а також 3 633,60 грн на користь Фонду.
Оскільки Банк при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір за її подання у правильному розмірі, відповідний судовий збір на його користь має бути стягнуто з ОСОБА_1. у повному обсязі (10 900,80 грн).

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Айбокс Банк» Паламарчука Віталія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/822/25 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/822/25 скасувати в частині, якою задоволено вимоги про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» Паламарчука Віталія Віталійовича щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 та пропуску строку їх судового оскарження.

3. Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/822/25 залишити без змін.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (03150, Україна, м. Київ, вул. Ділова, буд. 9 А, ЄДРОПОУ 21570492) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Айбокс банк» Паламарчука Віталія Віталійовича (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ЄДРПОУ 21708016) 10 900,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України 7 267,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ЄДРПОУ 21708016) 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

9. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287- 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.04.2026. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова