Справа № 752/27322/25 
Провадження № 2/752/2647/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

15 квітня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, суд
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 8081,00 грн. безпідставно одержавних грошових коштів стягнутих за виконавчим написом нотаріуса та судові витрати.
Посилається в позові на те, що 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №24334 про стягнення у безспірному порядку з неї на користь відповідача заборгованість за споживчим кредитом у розмірі 22213,00 грн.
10 червня 2021 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №65761578 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та під час здійснення виконавчого провадження були стягнуті кошти з заробітної плати.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Дане рішення набрало законної сили 21 січня 2025 року.
Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 14132,00 грн, отже стягнути з неї кошти в сумі 8081,00 грн.
Зазначає, що відповідач безпідставно набув її кошти в розмірі 8081,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 10 листопада 2026 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.
Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис № 24334 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 22213 грн.
Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркой В.В. було відкрито виконавче провадження № 65761578 з виконання вказаного виконавчого напису.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року у справі № 752/3290/24 був задоволений позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качарка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Остапенком Євгеном Михайловичем 28 квітня 2021 року за реєстровим номером №1206242 від 22 липня 2018 року в розмірі 22213 грн на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», таким, що не підлягає виконанню.
Постановою приватного виконавця виконавчого округ Качуркой В.В. 29 жовтня 2025 року закінчено виконавче провадження №65761578.
Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 14132,79 грн.
Відповідно до відповіді на щодо надання інформації стягнутих коштів у виконавчому провадженні №65761578, наданої приватним виконавцем Ткаченко О.Д. становить 8080,21 грн. - сума коштів, яка була перерахована на ТОВ «Українські фінансові операції».
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереження майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 / провадження № 12-182гс18 /.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491 цс 15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2018 року у справі № 910/15363/17, від 10 серпня 2018 року у справі № 910/22442/16.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.
Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.
Не надавши до суду відзиву, відповідач приведених у позові обставин не спростував.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, тому числі гроші.
Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису № 1206242 від 22 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що стягнення з позивача коштів в розмірі 8081 грн. було безпідставним.
Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відсутності заперечень з боку відповідача, безпідставність стягнутих коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Що стосується витрат на правничу допомогу то слід зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 15000,00 грн, долучено договір про надання правової/правничої допомоги від 08 жовтня 2025 року, опис надаваємих послуг від 08 жовтня 2025 року, ордер, свідоцтво, квитанцію №23474965 від 29 жовтня 2025 року.
Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст.19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. 
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. 
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 201/14495/16 від 30 вересня 2020 року, в окремих випадках суд може самостійно зменшувати розмір відшкодуваня витрат на правову допомогу.
Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін, , що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», адреса: м. Київ, Набережно - Корчуватська, 27, прим. 2, код ЄДРПОУ: 40966896/ на користь ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / 8081,00 грн., стягнутих в рамках виконавчого провадження № 65761578 та 3500,00 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», адреса: м. Київ, Набережно -Корчуватська, 27, прим. 2, код ЄДРПОУ: 40966896 на користь держави - 1211,20 грн. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич