Справа № 346/702/26
Провадження № 2-др/346/25/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Урбанович І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Костромін Наталії Іванівни, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
10.04.2026 року представником позивача, адвокатом Костромін Н.Р. подано до суду вказану заяву, у якій остання просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2025 року позовні вимоги задоволено. Позивач у зв`язку з розглядом даної справи понесла судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких зазначався в позовній заяві. Тому представник позивача, посилаючись на положення ст. 137, ч.8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України, та враховуючи її заяву від 06.04.2026 року щодо надання доказів судових витрат відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача, адвокат Костромін Н.Р. в поданій заяві просить розгляд справи проводити в її та позивача відсутності. 
Тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно з вимогами ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями ч.4 вказаної статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2026 року, позовні вимоги задоволено, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 12.07.2009 року виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21, розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище " ОСОБА_4 "; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 331, 20 грн. сплаченого судового збору ( а.с. 28-29 ).
Оскільки при ухваленні рішення за вказаним позовом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в поданій заяві від 06.04.2026 року сторона позивача зробила про це відповідну заяву, докази про розмір витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подані стороною позивача до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення (10.04.2026 року)), відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити в справі додаткове рішення в цій частині.
Згідно з п.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом, 14.02.2026 року між адвокатом Костромін Н.Р. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, в пункті 1.1 якого вказано, що за цим договором адвокат зобов`язується надавати клієнту правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід його діяльності в будь-якому статусі; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені клієнтом; надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи); представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних та контролюючих органах, перед фізичними та юридичними особами, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором ( а.с. 38-41 ).
Відповідно до п.3.1, 3.4 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах договору правову допомогу, визначається за домовленістю сторін та може бути оформлено додатковою угодою, що є невід`ємною частиною цього договору. Розмір гонорару ( винагороди ) не залежить від досягнення чи не досягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правової допомоги від 14.02.2026 року адвокатом надані послуги на правничу допомогу: аналіз фактичних обставин справи та судової практики, надання консультації, складання тексту та направлення до суду позовної заяви, складання та направлення до суду заяви про винесення додаткового рішення, явка до суду на судове засідання 06.04.2025 року; загальна сума винагороди складає 4 500 грн. ( а.с. 37 ).
Вартість робіт в сумі 4 500 грн.. вказана у копії квитанції від 08.04.2026 року (а.с. 36).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, а також неспівмірним із складністю справи (суть спору й характер спірних правовідносин, незначні кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також незначний обсяг документів, що підлягав вивченню у даній справі), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі, тому вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 000 грн. 
На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, ч. 2 ст.247, ст.ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ухвалити у цивільній справі № 346/702/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженки с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області, жительки та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його ухвалення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.
Повний текст рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя: 	Яремин М. П.