Справа № 274/2678/26 
Провадження № 3/0274/591/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026   м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Мороко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві, є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, не працює, під опікою має двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІ групи, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
27.03.2026 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилялася від покладених на неї батьківських обов`язків щодо неповнолітнього підопічного ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , не забезпечила необхідних умов виховання: недостатнім чином виховувала у спрямуванні духовного та морального розвитку, поваги до честі і гідності, прав і свобод людини і громадянина, внаслідок чого підопічний принизив іншу дитину, знявши штани та імітував статевий акт. Своїми діями ОСОБА_1 порушила статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, пояснила, що події описані в протоколі дійсно мали місце, проте її поряд не було, сам ОСОБА_2 нічого не пояснив.
Вивчивши матеріали справи, суддя доходить такого висновку.
Згідно зі ст. 249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Цивільного кодексу України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується безпосередньо дослідженими та перевіреними суддею доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 08.04.2026 серії ВБА № 192077, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- протоколом від 29.03.2026 прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про обставини правопорушення; 
- рапортами від 29.03.2026 дізнавача СД Бердичівського РВП Тарахтелюк Д., оперуповноваженого Бердичівського РВП Шанчук А.;
- рішенням № 48 від 21.08.2020 виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району, щодо надання ОСОБА_2 статусу дитини позбавленої батьківського піклування;
- рішенням від 10.07.2020 Бердичівського міськрайонного суду, яким ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено його опікуном ОСОБА_1 ;
- довідкою від 29.03.2026 Бердичівського РВП про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення;
- листом заступника начальника Бердичівського РВП до Служби у справах дітей;
- актом проведення оцінки рівня безпеки дитини;
- актами № 41, 42 обстеження умов проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ..
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суддя доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі, та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення осіб, які замінюють батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітніх дітей.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.
При накладенні стягнення, суддя враховує характер вчиненого порушення, особу винної, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, є пенсіонеркою, ступінь вини, майновий стан, та вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді штрафу.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1  звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю II групи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 26, 34, ст. 40-1, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Реквізити для сплати штрафу: отримувач - ГУК у Жит.обл/ТГ м.Бердичів/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ): 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку (IBAN): UA 478999980313030106000006825; код класифікації доходів бюджету: 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у добровільному порядку у зазначений вище строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна зі стягненням подвійного розміру штрафу.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Мороко