Справа № 127/10599/26 
Провадження № 3/127/2160/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"10" квітня 2026 р.	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, 
за ст. 173 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 11.03.2026 близько 08 год. 10 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: вул. Привокзальна 2А у м. Вінниці, застосував фізичну силу до ОСОБА_2 , а саме: наніс удари рукою в ділянку поясниці та стегна, а також рукою в ділянку голови, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно повідомлявся про місце і час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав.
Враховуючи викладене, а також строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість здійснення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Така позиція суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суд бере до уваги те, що громадський порядок це обумовлена потреба суспільства, система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. 
В судовому засіданні встановлено, що 11.03.2026 близько 08 год. 10 хв.  ОСОБА_1  перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: вул. Привокзальна 2А у м. Вінниці, застосував фізичну силу до ОСОБА_2 , а саме: наніс удари рукою в ділянку поясниці та стегна, а також рукою в ділянку голови, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
На підтвердження вини  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №747220 від 11.03.2026, рапорт працівника поліції, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , згідно з якими вона повідомила про обставини вчиненого правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.03.2026, висновок медичного огляду Комунального некомерційного підприємства "Вінницька обласна клінічна псионеврологічна лікарня ім. Академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради" від 11.03.2026 року №0195, згідно якого у  ОСОБА_1  встановлено алкогольне сп`яніння легкого ступеню, результат тесту - 0,62‰ та 0,54‰, а також інші матеріали справи.
Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності як кожен окремо так у їх взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Зазначені вище докази винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують здійснення  ОСОБА_1 дрібного хуліганства.
Таким чином, суд вважає, що своїми діями  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Суд зазначає, що ст. 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При розгляді даної справи, відповідно до положень ст. 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність, судом не встановлено. 
Обставиною, що відповідно до положень ст. 35 КУпАП, обтяжує відповідальність, суд визнає вчинення правопорушення в стані сп`яніння.
При цьому суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме те, що  ОСОБА_1  вчинив вказане правопорушення на зупинці громадського транспорту, де перебували інші громадяни. Дії  ОСОБА_1  носили зухвалий характер, що свідчить про явну зневагу до інших осіб та були направлені на порушення громадського порядку і спокою громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам та суспільству. 
Також, суд враховує особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що  ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 173 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173, 268, 283, 284, 285 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В: 

Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя