ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3772/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Поліщук Л.В.,
Принцевської Н.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на ухвалу Господарського суду Одеської області
від 02 грудня 2025 року (повний текст складено 08.12.2025)
у справі № 916/3772/25
за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України 
до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, -

суддя суду першої інстанції: Бездоля Ю.С
місце винесення ухвали: м. Одеса, просп. Шевченка, 29,Господарський суд Одеської області, -
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, в якому просить суд:
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні акваторією морського порту Південний та земельною ділянкою під нею шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Південнівської міської ради Одеського району Одеської області на земельну ділянку із кадастровим номером 5122755400:01:002:0118 площею 8,234 га (РНОНМ: 950765451227; номер запису про речове право: 43835682);
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання Південнівської міської ради Одеського району Одеської області повернути державі в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:002:0118 площею 8,234 га.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 у справі №916/3772/25 (суддя Бездоля Ю.С.) зупинено провадження у справі №916/3772/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №915/268/24.
Висновок суду мотивований посиланням на положення ст.229 Господарсько-процесуального кодексу України, а саме Великою Палато. Верховного Суду розглядається справа № 915/268/24, правовий висновок якої має суттєве значення для вирішення спору у даній справі, зокрема щодо застосування достовірних правовідносин належного та ефективного способу захисту , також для єдності судової практики.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 про зупинення провадження у справі №916/3772/25. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги Заступник керівника Одеської обласної прокуратури посилається на наступні обставини.
Спірні правовідносини у справі №915/268/24 пов`язані із визначенням правового статусу гідротехнічної споруди дамби ставка як об`єкту цивільного права, допустимістю її окремої державної реєстрації та вибором належного й ефективного способу судового захисту у разі протиправного набуття/реєстрації такого об`єкту.
Мотивами передачі справи № 915/268/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду став аналіз існуючої судової практики справ, де предметом спору є право на гідротехнічні споруди, в результаті якого встановлено, що спори вирішуються із застосуванням різних способів захисту.
Однак у даній справі №916/3772/25 спір належить до земель водного фонду та зміст спірних правовідносин не пов`язаний із визначенням правового статусу гідротехнічних споруд, як об`єктів цивільного права, допустимістю їх окремої державної реєстрації, визначенням належного способу захисту. 
Скаржником також зазначено, що вказані справи також відмінні у фактичних обставинах та суб`єктному складі, що повністю усуває подібність правовідносин.
Крім того, апелянт зазначає, що справи №915/286/24 та №916/3772/25 не є подібними за змістовим та суб`єктивним критерієм, висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 915/268/24 не матимуть визначального значення для скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5122755400:01:002:0118 площею 8,234 га, яка є частиною акваторії морського порту «Південий», а також повернення земельної ділянки у державну власність у справі №916/3772/25, а тому висновки суду про наявність підстав для зупинення зазначеної справи є безпідставними.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 18.12.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Поліщук Л.В., Принцевської Н.М.
12.01.2026 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у даній справі, за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 грудня 2025 року у справі №916/3772/25; продовжено розгляд вказаної апеляційної скарги на розумний строк. Вирішено розглянути апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
23.01.2026 від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшли до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, відповідно до яких просив апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити, оскаржувану ухвалу від 02.12.2025 про зупинення провадження у справі – скасувати, справу № 916/3772/25 передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.
У поясненнях Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» зазначено, що перегляд Великою Палатою Верховного Суду справи №915/286/24 та формування правового висновку щодо правового статусу гідротехнічних споруд, якою є акваторія порту, право державної власності на яку захищається у даному спорі прокурором, не вплине на судове рішення у даній справі №916/3772/25, оскільки правовий статус акваторії порту та форма її власності не є предметом спору.
23.01.2026 від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до суду апеляційної інстанції надійшла заява про вступ у справу представника, відповідно до якої просив залучити в якості представника третьої особи у справі №916/3772/25 - Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Донченко Н.С. Надати представнику третьої особи доступ до електронної справи № 916/3772/25 в підсистемі «Електронний суд».
Зазначене клопотання колегією суддів задоволено та надано доступ електронної справи № 916/3772/25 в підсистемі «Електронний суд».
Приписами п. 1 ч. 1 встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі..
Частинами 1, 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду спору.
Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. 
Пов`язаність справ, полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, насамперед, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №915/268/24.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд має право за заявою учасника справи або з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду.
З аналізу наведеної норми вбачається, що її застосування можливе за наявності сукупності таких умов:
- у провадженні суду перебуває справа, вирішення якої пов`язане із застосуванням певних норм матеріального права;
- в іншій справі, яка перебуває на розгляді суду касаційної інстанції, здійснюється перегляд судового рішення у правовідносинах, що є подібними за своїм змістом, предметом та правовим регулюванням;
- перегляд такої справи здійснюється саме палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду, тобто судовим органом, уповноваженим формувати єдину правозастосовну практику;
- правова позиція, яка буде сформована за результатами такого перегляду, може мати визначальний вплив на правильне вирішення спору у цій справі.
Під подібними правовідносинами у розумінні наведеної норми слід розуміти такі правовідносини, які характеризуються тотожністю або істотною схожістю юридично значущих обставин, однаковим предметом спору та застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що потребують єдиного підходу до їх тлумачення та застосування.
Перегляд судового рішення у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду має на меті забезпечення сталості та єдності судової практики, а також формування обов`язкових для врахування судами правових висновків щодо застосування норм права.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що подальший розгляд цієї справи без урахування правової позиції, яка буде сформована за результатами Великою Палатою Верховного Суду в іншій справі, може призвести до ухвалення судового рішення, що не відповідатиме принципу правової визначеності та єдності судової практики.
Зупиняючи провадження у справі № 916/3772/25, місцевий господарський суд виходив із того, що правова позиція, яка має бути сформована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 915/268/24, може мати визначальний вплив на правильне вирішення цього спору. Зокрема, йдеться про питання застосування належного та ефективного способу захисту у спірних правовідносинах, що є ключовим для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі.
Проте, судова колегія вважає за необхідне відзначити, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки предметом спору у даній справі є правовий режим земельної ділянки, розташованої під акваторією морського порту «Південний», а також правомірність оформлення органами місцевого самоврядування права комунальної власності на таку земельну ділянку.
Водночас у провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №915/268/24, у якій вирішуються питання, пов`язані з визначенням правового статусу гідротехнічних споруд та застосуванням належного і ефективного способу судового захисту у відповідних правовідносинах.
Разом із тим колегія суддів зазначає, що правовідносини у справі, яка переглядається Великою Палатою, не є подібними до правовідносин у цій справі, оскільки предмет спору відрізняється за своїм змістом, об`єктом та правовим регулюванням. У даній справі спір стосується земельної ділянки та законності набуття на неї права комунальної власності, тоді як у справі № 915/268/24 досліджуються питання правового статусу гідротехнічних споруд як окремих об`єктів цивільних прав.
Колегія суддів виходить з того, що визначення правового статусу гідротехнічних споруд не є таким, що безпосередньо впливає на встановлення правового режиму спірної земельної ділянки у цій справі, а відтак відсутній прямий зв`язок між результатом розгляду справи № 915/268/24 та можливістю вирішення даного спору по суті.
Аналогічний підхід висловлено у практиці Верховного Суду, відповідно до якої зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України є можливим лише за умови, якщо:
- правовідносини у справах є подібними; 
- та існує об`єктивна неможливість вирішення спору без урахування правової позиції,
яка формується судом касаційної інстанції. 
Зокрема, у своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у провадженні іншої справи у касаційній інстанції не є безумовною підставою для зупинення провадження; суд повинен встановити, що правовий висновок у такій справі матиме вирішальне значення для розгляду конкретного спору. 
Крім того, у правових висновках Великої Палати Верховного Суду підкреслюється, що метою зупинення провадження є забезпечення єдності судової практики саме у подібних правовідносинах, а не формальне очікування будь-якого рішення касаційної інстанції.
Отже, відсутність подібності правовідносин та недоведеність впливу результатів перегляду справи № 915/268/24 на вирішення цього спору виключають можливість застосування пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про безпідставність зупинення провадження у справі судом першої інстанції.
Крім того, у постановах Верховний Суд виходить з того, що зупинення провадження у справі з підстав перегляду судового рішення у подібних правовідносинах є процесуальним правом суду, яке застосовується виключно за наявності об`єктивної необхідності, зокрема тоді, коли правова позиція, що формується судом касаційної інстанції, матиме визначальний вплив на вирішення конкретного спору.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у провадженні суду касаційної інстанції іншої справи не є достатньою підставою для зупинення провадження. Обов`язковою умовою для застосування пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України є встановлення подібності правовідносин у справах, яка передбачає тотожність або істотну схожість предмета спору, підстав позову, фактичних обставин та правового регулювання.
Крім того, у правових висновках Великої Палати Верховного Суду підкреслено, що метою зупинення провадження є забезпечення єдності судової практики у подібних правовідносинах, а не формальне очікування рішення у будь-якій іншій справі, яка перебуває на розгляді суду касаційної інстанції.
Також Верховний Суд зазначає, що для зупинення провадження суд має встановити наявність прямого та безпосереднього зв`язку між предметом спору у справі, що розглядається, та правовими питаннями, які є предметом перегляду в іншій справі, а також обґрунтувати неможливість ухвалення рішення без урахування правової позиції, що формується.
Таким чином, виходячи із наведених правових підходів, відсутність подібності правовідносин та недоведеність впливу результатів розгляду іншої справи на вирішення конкретного спору виключає можливість застосування положень пункту 7 частини першої статті 228 Господарсько-процесуального кодексу України.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, позив прокурора у даній справі № 916/3772/25 обґрунтований тим, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером 5122755400:01:002:0118 площею 8,2340 га не перейшла з державної у комунальну власність, оскільки перебуває у загальнодержавній власності та користуванні Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».
Натомість Велика Палата Верховного Суду у справі №915/268/24 має на меті визначення питання статусу гідротехнічних споруд та визначення способу належного та ефективного судового захисту у такій категорії спорів.
Частиною 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, складовою якого є «правова передбачуваність» та «правова визначеність». Принцип «правової визначеності» вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності як самих правових норм, так і того, як ці норми мають бути застосовані судами у подібних правовідносинах. Верховний Суд неодноразово зазначав, що забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Необхідно зазначити, що зупинення апеляційним господарським судом провадження у справі, за встановлених вищезазначених умов, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України свідчить про дотримання цим судом норм процесуального права та принципу «правової визначеності». Разом з тим, безпідставне зупинення провадження у справі призводить до порушення вимог процесуального законодавства, затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить і про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється, зокрема у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Відтак, правові підстави для зупинення провадження у справі №916/3772/25, що встановлені п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України відсутні.
Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, які викладено у його постановах від 22.10.2024 у справі № 911/1683/23 та від 28.05.2025 у справі № 619/766/18.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має бути здійснено, виходячи зі змісту норм статті 129 ГПК України, за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 у справі №916/3772/25 - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 у справі №916/3772/25 - скасувати.
Справу №916/3772/25 передати для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
Доручити Господарському суду одеської області здійснити розподіл судового збору за подання апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню згідно зі ст. 255, п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Принцевська Н.М.