Справа № 279/8093/25
Провадження № 2-о/279/40/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року 
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., за участі заявника ОСОБА_1 , дистанційно заінтересованої особи ОСОБА_2 розглянувши цивільну справу №279/8093/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця,
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її братом ОСОБА_3 , який загинув та просить визнати її членом сім`ї загиблого, оскільки він був її єдиним рідним братом. 
Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув її рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від вибухової травми поблизу н.п. Муравка Покровського району Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 вона отримала сповіщення про загибель її єдиного рідного брата. Вона здійснювала похорон свого брата, щоб провести поховання за кошти сімейного бюджету купувала ритуальні атребути та оплатила поминальний обід. Окрім цього, вказує, що вони з братом народились в с. Злобичі Коростенського району Житомирської області, невдовзі переїхали з батьками в село Поліське Коростенського району Житомирської області, де й провели дитячі, юнацькі та дорослі роки свого життя. Брат одружився, вона вийшла заміж. Проте особисте життя брата не склалося. В 2015 році брата мобілізували. 2019 році брат повернувся додому та вони стали проживати разом з батьками, однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , хоча зареєстровані всі були за різними адресами. На початку липня 2022 її брат був мобілізований та з 06.07.2022 розпочав службу у ВЧ НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Вона особисто збирала та купувала йому речі першої необхідності за власний рахунок, також проводила його на службу, оскільки їх батькі були у віці і хворіли. Майже три роки він проходив службу в військовій частині міста Житомир, винаймав там житло, після чергування вільно пересувався містом, вони часто зустрічалися в місті Житомир, оскільки по роботі вона часто буває там у відрядженнях. Два рази на рік, а саме навесні та восени брат брав відпустку, приїздив додому та допомагав їй по господарству, разом купували побутову техніку. За час служби здоров`я брата погіршилося, після проходження лікування та у зв`язку з необхідністю приймати призначені ліки брат попросив у неї грошові кошти на придбання необхідних ліків, вона здійснила переказ коштів на його банківську картку «Ощадбанк». Все життя вони підтримували одне одного, проживали однією сім`єю, садили город, харчувалися разом. Вона отримувала пенсію батьків, брат давав частину коштів зі своєї заробітної плати, купувала продукти харчування, готувала їжу, прала речі. Померли наші батьки в 2024 році, в селі Поліське, і ми з братом похоронили їх на місцевому кладовищі. З 26.01.2018 року вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте вона не переоформила особові рахунки, у зв`язку з відсутністю коштів. Рахунки йдуть на мого покійного тата ОСОБА_4 .. Після смерті батьків брат відмовився від спадщини на її користь, мотивуючи це тим, що вони його сім`я, і все буде її дітям, він вважав її дітей своїми, оскільки власних дітей не мав. Також брат був хрещеним батьком моєї старшої доньки, надавав їй грошові кошти в сумі 5000 гривень на місяць, щоб якось підтримати. Під час останньої відпустки в квітні 2025 року вони відвідали Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області в м. Коростені і він переоформив пільги на оплату з комунальних послуг на картковий рахунок у «Приватбанку», а картку віддав їй, щоб вона знімала кошти і платила комунальні послуги. Після смерті батьків брат відмовився від спадщини на її користь, мотивуючи це тим, що ми його сім`я, і все буде нашим дітям, він вважав моїх дітей своїми, оскільки власних дітей не мав. Вона є єдиною спадкоємицею загиблого брата ОСОБА_3 , з загибеллю брата вона втратила підтримку та опору. Також зауважує, що вона жодним чином не вказала, що вона була «Утриманкою», вона лише отримувала від нього, впевний проміжок часу до його загибелі, фінансову та продуктову допомогу, таким чином він дбав про неї в його розумінні. З його загибеллю вона залишилася без будь-якої підтримки, держава оцінила життя брата в 150626,02 грн. грошового забезпечення, яких їй, як вона сподівається, вистачить на встановлення пам`ятника на кладовищі. Тобто, встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість отримати компенсаційні виплати.
Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Міністрество оборони України Стадник С.І. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених вимог, вказавши, що вимога про встановлення факту проживання одніє сім`єю є намір заявниці реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Однак брати та сестри загиблого не входять до вказаного переліку, крім випадків, коли вони були утриманцями загиблого. Для брата чи сестри загиблого можливість отримання пенсії чи грошової допомоги виникає лише у разі: їх непрацездатності (відповідно до Закону); перебування на утриманні загиблого. У даному випадку заявниця є працездатною особою, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має двох дітей 2007 та 2014 років народження, що підтверджується актовим записом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей. Вказані документи свідчать, що на момент, який заявниця визначає як період спільного проживання з братом, вона фактично проживала з власною сім`єю та мала окремий сімейний осередок. Жодного доказу, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого брата, або що допомога від нього була основним джерелом її засобів до існування, заявницею не подано. Таким чином, встановлення факту спільного проживання не породжує жодних юридичних наслідків, не змінює та не створює особистих чи майнових прав, а отже, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження відповідно до статті 315 ЦПК України. Щодо вимоги про визнання заявниці членом сім`ї загиблого військовослужбовця слід зазначити наступне, що статус члена сім`ї загиблого надається виключно в адміністративному порядку, встановленому відповідними підзаконними актами Кабінету Міністрів України, які деталізують механізм реалізації пільг, гарантій та компенсацій, передбачених законодавством. Таким чином, брати та сестри загиблого військовослужбовця не входять до переліку осіб,які можуть отримати посвідчення, якщо лише не є утриманцями, яким призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Заявниця не подала доказів свого перебування на утриманні загиблого та не довела факт призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Окрім того, заявниця не надала жодного доказу, що зверталася до жодного з вказаних уповноважених органів і не подала рішення за результатами розгляду такої заяви про надання статусу члена сім`ї загиблого. Тобто, вона не скористалася адміністративною процедурою, яка є єдиною можливим шляхом встановлення відповідного статусу. Згідно з чинним законодавством, суд не має повноважень встановлювати статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця або підмінювати адміністративну процедуру, визначену підзаконними актами Кабінету Міністрів України. Такий статус надається виключно відповідними уповноваженими органами напідставі поданих заяв та документів, у межах встановленого порядку. Отже, вимога про визнання заявниці членом сім`ї загиблого військовослужбовця має бути залишена без розгляду, а провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Заінтересована особа ВЧ НОМЕР_1 /108 бат.Бригада імені ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином про час та день розгляду справи, заяв чи заперечень на подавала.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона давно знайома з заявницею, ще з 2001 року, з 2018 року почали разом працювати. Показала, що знайома з їх сім`єю, що брат заявниці ОСОБА_3 був розлучений, дітей своїх немав. Знає, що брат заявниці проходив службу в зоні АТО, після повернення 2019 році постійно проживав з батьками за адресою с. Поліське Коростенького району. На той час будинок був у власності ОСОБА_1 .. Всі свята постійно святкували разом, вона постійно приїздила до них в гості. З 2022 року її брат пішов служити. ОСОБА_1 купувала йому речі, допомогала зібратись, лікувала його, в свою чергу він допомогав їй, купував продукти харчування, допомогав по господарству, оскільки чоловік ОСОБА_7 хворіє та не взмозі допомогати, допомогав коштами, так як її дитина поступила на навчання. Окрім цього, ОСОБА_3 відмітив її як єдину родичку, тому ОСОБА_7 сповістили про загибель її брата.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що є сусідкою проживає по одній вулиці в с. Поліське Коростенського району. Зазначила, що знає всю сім`ю та те, що ОСОБА_3 брат заявниці з 2019 року проживав разом з батьками, після того як батьки захворіли діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно здійснювали за ними догляд. Як почалась війна ОСОБА_3 пішов служити, ОСОБА_1 у всьому йому допомогала, в він допомогав їй, а саме: продуктами харчування, грошима, допомогав по господарству, у них була дружня сім`я. Інших сторонніх осіб, які б допомогали вона не зустрічала.
Заслухавши учасників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.08.1981, батьками заявниці ОСОБА_3 є: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_9 (а.с.23).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 07.04.1979, батьками ОСОБА_3 є: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_9 (а.с.23).
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 виданого 25.06.2005 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та призвіще після реєстрації шлюбу стало ОСОБА_10 .
Отже, заявниця ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а.с.10.
Згідно копії сповіщення №з/2972 від 19.06.2025 ОСОБА_1 повідомлено про загибель брата, старшого солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу н.п. Муравка Покровського району Донецької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 ОСОБА_4 (батько) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 ОСОБА_9 (матір) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області Поліського старостинського округу від 07.11.2025 за №293, встановлено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , що її рідний брат ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживав у будинку своєї рідної сестри ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сестрою доглядали батьків та вели спільне господарство, садили та обробляли присадибні ділянки, власної сім`ї не мав. Відпустки проводив вдома за адресою АДРЕСА_1 . Похований на кладовищі в с. Поліське.
Відповідно до витягу з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 ..
Зареєстроване місце проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить копія паспорта заявниці НОМЕР_9 від 14.07.2005 (а.с.26).
Крім того, заявником ОСОБА_1 на підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту, долучені копію медичних виписок, копію квитанцій про сплату за комунальні послуги, копії переписки, дзвінків та фотографії в месенджері з мобільного телефону, а також копії квитанцій на придбання товарів.
Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту.
П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблений висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Метою заявниці при зверненні до суду є реалізація права на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).
Так, п.2 вказаної постанови установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а саме: діти в т.ч усиновлені, вдова (вдівець), батьки, внуки- за мови загибелі їхніх батьків, Особа, з якою загиблий проживав однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу( за умови встановлення цього факту), утриманці - відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпеченя осіб, звільнених з військової служби .... ".
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).
Як вказано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення термінів «член сім`ї», членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавства визначення прожиткового мінімуму). До них належать зокрема непрацездатні.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання особою інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 592/17552/18, від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 просила встановити факт того, що вона та брат, військовослужбовець ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 від вибухової травми, були членами однієї сім`ї.
Проте судом установлено, що у 2005 році ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_5 від 25.06.2005, отже має чоловіка та дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що вказує, в контексті вимог чинного законодавства, про наявність у неї власної сім`ї.
Суд зазначає, що показання свідків та досліджені письмові документи, з урахуванням вищевикладених обставин, не є достатніми доказами для висновку про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України.
З поміж наведеного слід зазначити, що матеріалами справи також не доведено ведення спільного господарства та пов`язаності заявниці з ОСОБА_3 спільним побутом.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Заявниця стверджує, що в 2019 році та до мобілізації ОСОБА_3 у липні 2022, брат проживав спільно разом з батьками однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , хоча зареєстровані всі були за різними адресами, однак з довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області Поліського старостинського округу від 07.11.2025 за №293 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проживав у будинку своєї сестри по АДРЕСА_1 , однак заявниця зареєстрована АДРЕСА_4 з 2005 року, працює у Виконавчому комітеті Коростенської міської ради з 08.06.2018, що спростовує факт постійного проживання однією сім`єю.
Крім того, з довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 06.01.2026 вбачається, що заявниця дійсно була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 з 01.01.1983 по 13.07.2005 та з 11.03.2011 по 20.04.2021, тобто в період з 2019 та 2022 року заявниця разом з братом не проживала, як вона це стверджує.
Заявницею також документально не підтверджено наявності спільного бюджету з ОСОБА_3 , витрачання коштів на спільні цілі.
Здійснення заявницею грошових переказів на картковий рахунок, оплата комунальних послуг, витрати на лікування та інше на переконання суду це звичайні побутові відносини, які притаманні для сім`ї, тобто це звичайна практика побутового обслуговування сім`ї.
Що стосується іншого обов`язкового критерію для визнання членом сім`ї (наявність взаємних прав та обов`язків), то в заяві наявне лише посилання на норму ч. 2, ст. 3 СК України, яка вимагає необхідність встановлення взаємних прав та обов`язків, але існування та реалізації конкретних прав та обов`язків як по відношенню до ОСОБА_3 , так і з його боку по відношенню до ОСОБА_1 , заявницею не наведено.
Факт проживання ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_1 не є достатнім доказом наявності у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України.
Пояснення свідків не надають достатніх підтверджень юридичного факту, а постановою Верховного Суду у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року зазначено, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявницею не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин на які вказує, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про встанволення факту проживання однією сім`єю.
Щодо вимоги визнати ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого військовослужбовця суд зазначає наступне.
З листа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради, вбачається, що заявниці роз`яснено щодо неможливості встановлення їй статтусу та видачі посвідчення "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України", так як це не передбачено чинним законодавством та в разі незгоди вона має право оскаржити її в судовому порядку.
Отже, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради є суб`єктом владних повноважень. Тому спір щодо правомірності таких дій або бездіяльності має публічно-правовий характер і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Водночас, згідно зі статтями 17, 19, 22 Кодексу адміністративного судочинства України, справи цієї категорії як суд першої інстанції розглядає окружний адміністративний суд, а не місцевий суд загальної юрисдикції, навіть у разі подання позову як адміністративного, тому позивач в праві подати позов до окружного адміністративного суду про визнання дій суб`єктом владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити дії.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що вказана вимога не підлягає розгляду Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, у зв`язку з чим у задовленні цієї вимоги слід відмовити, як такої, що заявлена з порушенням правил предметної юрисдикції.
Керуючись ст.ст. 10 -13, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 /108 бат. бригада імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.
Сторони:
Заявник ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , паспорт НОМЕР_9 від 14.07.2005.
Заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_5 
Заінтересована особа Міністерство оборони України, адреса місця знаходження: м.Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ЄДРПОУ 00034022.

Суддя    Леся НЕДАШКІВСЬКА
копія згідно з оригіналом