Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/291/26
Єдиний унікальний №591/14628/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

24 квітня 2026 року      м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого – судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 200 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається на строк 120 днів, тобто до 22 березня 2025 року зі сплатою відсотків – 1 % в день. 25 квітня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 250425, у відповідності до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників від 25 квітня 2025 року до договору факторингу № 250425 від 25 квітня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15 200 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості по основному боргу, 3 600 грн - сума заборгованості по відсотках, 7 600 грн – сума заборгованості за штрафом. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року в розмірі 15 200 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки разом із судовими витрати, які становлять 3 028,00 грн.

Ухвалою судді Зарічанського районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за підсудністю (а.с. 53); ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Ічнянського районного суду Чернігівської області за підсудністю (а.с. 59); ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 67). 
Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справи за його відсутності.
Відповідач  ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу місця реєстрації та проживання судові повідомлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Таким чином ОСОБА_2 вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 та відзиву на позов від нього не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що 23 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W0721 (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Договору, реквізити та підпис сторін (а.с. 6-12, 13-14, 15, 16-17, 19-21). 

Відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається на строк 120 днів, тобто до 22 березня 2025 року зі сплатою відсотків – 1 % в день.

Невід`ємною частиною цього Договору є Графік платежів (Додаток № 1) (а.с. 13-на звороті -14), паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-17), заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 19-21) та інформаційне повідомлення (а.с. 15).

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу – в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості.

Пункт 7.1 Договору визначає, що цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного в п. 1.2 цього Договору.

Укладаючи даний Договір відповідач та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» вчинили дії визначені ст. 11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підтвердженням добровільного укладення ОСОБА_1 договору № 49716-11/2024 про надання фінансового кредиту, є повідомлення від 06.08.2025 року про підтвердження переказу та зарахування коштів 23.11.2024 року об 14:20:03 в розмірі 4 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 22).

Після укладення вищевказаного договору відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у ОСОБА_3 утворилась заборгованість за вказаним договором, яка становить 16 400 грн, з яких 4 000 грн - сума заборгованості по основному боргу, 3 600 грн - сума заборгованості по відсотках, 7 600 грн – сума заборгованості за штрафом, 1 200 грн – сума заборгованості по комісії(а.с. 23).

25 квітня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 250425, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року (а.с. 25-29, 30).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 250425, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»перейшло право грошової вимоги у тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором № № 49716-11/2024від 23 листопада 2024 року у розмірі 15 200 грн, з яких 4 000 грн - сума заборгованості по основному боргу, 3 600 грн - сума заборгованості по відсотках, 7 600 грн – сума заборгованості за штрафом(а.с. 31).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Отже, з встановлених судом фактичних обставин вбачається, що відповідач уклав вище зазначений кредитний договір в електронній формі з первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», підписавши його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0721. Форма договору, порядок його укладання відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Сторонами визначені всі істотні умови кредитного договору.
Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Матеріалами справи встановлено, що боргові зобов`язання між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 виникли на підставі договору про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року.
Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з відповідача також неустойку (штраф) за невиконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 7 600 грн. Проте, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідачка звільнена від обов`язку сплатити штраф (неустойку) на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року.
Тому судом не встановлено підстав для стягнення з ОСОБА_1 неустойки у вказаному вище розмірі, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.
З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» належить стягнути заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року у розмірі 7 600 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості по основному боргу та 3 600 грн - сума заборгованості по відсотках.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 1 514 грн судового збору (3 028 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 1) х 50 % - задоволено судом вимоги заявленого позову).
Керуючись ст. 512, 513, 525, 526, 627, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість по договору про надання фінансового кредиту № 49716-11/2024 від 23 листопада 2024 року у розмірі 7 600 (сім тисяч шістсот) гривень 00 коп, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості по основному боргу та 3 600 грн - сума заборгованості по відсотках.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп судового збору.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце розташування: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ЄДРПОУ 35625014. 
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 24 квітня 2026 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик