ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/8100/25	

Головуючий суддя І інстанції – Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 в адміністративній справі №160/8100/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.03.2025 № 0124120713 на загальну суму 166 293,57 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки позивачем було здійснено авансовий платіж 25.03.2024, то при застосуванні 365-денного строку, встановленого Постановою НБУ № 5, граничний термін розрахунків спливав би лише 24.03.2025. Відтак, станом на момент проведення перевірки (січень 2025 року) та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (10.03.2025) граничний строк розрахунків ще не був порушений. Отже, висновок суду про законність застосування 180-денного строку є помилковим, оскільки зроблений всупереч основоположним принципам адміністративного судочинства та податкового законодавства, зокрема принципу правової визначеності та in dubio pro tributario. Зауважено, що враховуючи, наявність об`єктивних непереборних обставин, що унеможливлювали повноцінного виконання Контракту, ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» не допустило жодних порушень чинного законодавства України, а тому притягнення ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» до відповідальності є протиправним.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі направлення від 10.01.2025 №337, виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до підп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, підп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, підп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями), у зв`язку з надходженням на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкової інформації від НБУ від 17.10.2024 №25-0005/78764 порушень норм валютного законодавства України, та на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 10.01.2025 №184-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000» (код ЄДРПОУ 30815120) з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 12.01.2024 №ТР20240110 за період з 12.01.2024 по 14.01.2025. 
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено 30.01.2025 акт №370/04-36-07-13/308151/20.
Під час здійснення перевірки контролюючим органом встановлено, що 12.01.2024 між ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» (Покупець) і Компанією «KIRANO COMPANY LIMITED», Королівство Таїланд (Продавець) за № ТР20240110 був укладений контракт на поставку азбестових набивань та інших гумових та азбестових виробів.
Станом на 12.01.2024 згідно регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» за рахунком 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» за зовнішньоекономічним контрактом від 12.01.2024 № ТР20240110 початкове сальдо дорівнює « 0».
На виконання договірних зобов`язань у період, що перевіряється з 12.01.2024 по 14.01.2025 ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» перераховано з валютного рахунку, відкритого в АТ «ПУМБ», МФО 3348851, (UА083348510000000000260069203), нерезиденту «KIRANO COMPANY LIMITED», Таїланд, валютні кошти на загальну суму 11530,00 дол. США (екв. 448603,48 грн.), а саме:п/д від 25.03.2024 на суму 11530,00 дол. США (екв. 448603,48 грн.), граничний строк розрахунків за операціями з імпорту товарів 20.09.2024.
У період, що перевіряється з 12.01.2024 по 14.01.2025 по контракту від 12.01.2024 № ТР20240110 товар по імпорту від нерезидента «KIRANO COMPANY LIMITED» в адресу ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» не надходив.
Перевіркою зафіксовано невідповідність даних бухгалтерського обліку підприємства стосовно отримання товару по імпорту від нерезидента KIRANO COMPANY LIMITED», Таїланд по контракту від 12.01.2024 № ТР20240110.
15.04.2024 між Приватним підприємством «QUANNZHOU M C IMPORT & EXPORT TRADING CO LTD, Китайська Народна Республіка (Новий продавець), Компанією «KIRANO COMPANY LIMITED» (Первісний продавець) і ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» (Покупець) був укладений договір про заміну сторін у зобов`язані, за яким Первісний продавець переводить свої зобов`язання з поставки товару за контрактом № ТР20240110 від 12.01.2024 , укладеним між Первісним продавцем та Покупцем, а Новий продавець приймає на себе зобов`язання за зазначеним у цьому пункті контрактом.
З наданих позивачу роз`яснень уповноваженого банку, в якому знаходиться на контролі імпортна операція за контрактом № ТР20240110 вбачається, що відповідно до п. 10 постанови Правління НБУ №7 від 02.01.2019 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотримання резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів», банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу ІІІ цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотримання резидентами граничних строків розрахунків за наявності:
Документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:
вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;
вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;
між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.
Водночас постановою Правління НБУ №18 від 24.02.2022 передбачено, що Банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Станом на 21.11.2024 відсутня можливість у завершенні валютного нагляду шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано податкову інформацію від Національного банку України від 17.10.2024 №25-0005/78764 щодо виявлених фактів порушень ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» норм валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 12.01.2024 №ТР20240110 імпортна операція від 25.03.2024 на суму 11530,00 дол. США, граничний термін розрахунків 20.09.2024 у період з 12.01.2024 по 14.01.2025, перевищено на 116 днів, що підтверджено перевіркою.
ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» порушено ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», оскільки протягом 180 днів з дня здійснення передоплати за вказаним контрактом від 12.01.2024 №ТР20240110, ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» не отримало замовлений товар і не вчинило дій, направлених на повернення сплаченої передоплати.
За висновками перевірки ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» порушено ч. 3 ст. 13 Закону від 21.06.2018 №2473-VІІІ, при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 12.01.2024 №ТР20240110 за перевіряємий період з 12.01.2024 по 14.01.2025 в частині не отримання товару по імпорту на адресу ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» та у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону від 21.06.2018 №2473-VІІІ нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» 14.02.2025 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області були направлені заперечення на вказаний акт перевірки.
Розглянувши заперечення Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 03.03.2025 повідомило, що вважає висновки, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» (код ЄДРПОУ 30815120) з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 12.01.2024 №ТР20240110 за період з 12.01.2024 по 14.01.2025, правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству.
10.03.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за №0125120713 було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С», яким ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за порушення вимог валютного законодавства нараховано пеню у сумі 166293,57 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на допущене позивачем порушення, спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято у відповідност з приписами законодавства.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 та 5 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до ч.7 ст.13 Закону №2473 у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів встановлені п.21 розд.II Положення №5, та становлять 365 календарних днів.
Згідно із п.6, 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7, (далі – Інструкція №7), банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за:
1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;
2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;
3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.
Банк перевіряє операції, не зазначені в підпунктах 1 - 3 пункту 6 розділу II цієї Інструкції, під час настання події (переказу резидентом коштів на користь нерезидента, надходження від нерезидента коштів на користь резидента, отримання реєстру МД за відповідною операцією) і надалі банк не здійснює за ними валютний нагляд щодо дотримання резидентом граничного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів згідно з вимогами цієї Інструкції.
Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 “Експорт”, ЕК-11 “Реекспорт” на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
Відповідно до вимог п. 9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:
1) якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);
2) у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;
3) у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 Імпорт, IM-41 Реімпорт, ІМ-51 Переробка на митній території, IM-72 Безмитна торгівля, IM-75 Відмова на користь держави, IM-76 Знищення або руйнування (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД);
4) у разі імпорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - після пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі);
5) у разі імпорту продукції без її увезення на територію України - після зарахування грошових коштів від нерезидента на поточний рахунок резидента в банку в разі продажу нерезиденту продукції в повному обсязі за межами України (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за продаж нерезиденту продукції за межами України здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за продукцію) або подання документів, що підтверджують використання резидентом продукції за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором;
6) у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.
Вимоги підпункту 1 пункту 9 розділу III цієї Інструкції не застосовуються до операцій з експорту, імпорту товарів у разі дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій.
Також відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Національний банк України прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18)
Постановою Правління Національного банку України від 04 квітня 2022 року № 68 Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».
У подальшому, до пункту 142 Постанови № 18 вносились зміни та з 07 червня 2022 року цифри « 90» було замінено цифрами « 120», а з 07 липня 2022 року - цифри « 120» замінено цифрами « 180» (постанови Правління Національного банку України від 07 червня 2022 року № 113, від 07 липня 2022 року № 142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом імпорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого Національним банком України, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану Національний банк України змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою №18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року. 
Як свідчать встановлені обставини справи, 12.01.2024 між ТОВ «ПАРІТЕТ-2000» (Покупець) і Компанією «KIRANO COMPANY LIMITED», Королівство Таїланд (Продавець) за № ТР20240110 був укладений контракт на поставку азбестових набивань та інших гумових та азбестових виробів.
На виконання умов наведеного договору, 25.03.2024 року позивач перерахував компанії «KIRANO COMPANY LIMITED» валютні кошти на загальну суму 11530,00 дол. США.
Отже, до наведених розрахунків застосовується 180 денний строк, який спливав 20.09.2024.
В свою чергу, станом на 14.01.2025 товар по імпорту від нерезидента не надходив, що позивачем не спростовано, що свідчить про правомірність нарахування пені за вказаний період.
Що стосується посилань позивача на лист Торгово-промислової палати України (ТПП) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Частиною шостою статті 13 Закону №2473-VІІІ встановлено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Верховний Суд у складі судової палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання (постанова від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24).
Суд зазначив, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.
Саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.
Так, у постановах від 07 червня 2023 року (справи №912/750/22, №906/540/22), від 15 червня 2023 року (справа №910/8580/22), від 29 червня 2023 року (справа №922/999/22), від 28 серпня 2023 року (справа №910/6234/22) Верховний Суд сформулював позицію, яка, якщо її узагальнити, полягає в наступному. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є ні сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", ні документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, а також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Підстави вважати на підставі вказаного листа, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів, відсутні, тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
Таким чином, лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є у розумінні чинного законодавства сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на що правильно вказав суд першої інстанції.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.02.2026 року по справі № 400/540/25, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.
Як видно з матеріалів справи, позивачем не було надано до суду доказів, які б обґрунтовували неможливість виконання господарської операції у зв`язку з дією воєнного стану на території України.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІТЕТ-2000»– залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 в адміністративній справі №160/8100/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва