Справа № 521/10411/21
Номер провадження № 2/521/695/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року місто Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі судового засідання Коржеван В.А.,
за участю:
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення-

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позовних вимог
ОСОБА_3 звернулась до Хаджибейського районного суду м. Одеси з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у якому просить суд з врахування заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду завдану кримінальним правопорушення у розмірі -100000 ( сто тисяч) гривень та моральну шкоду у розмірі 325 000( триста двадцять п`ять тисяч) гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Малиновським районним судом міста Одеси розглянуто кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12020160000000953 від 26.08.2020 року, у справі про кримінальне правопорушення № 947/10411/21. ОСОБА_3 надано статус потерпілої особи в рамках кримінального провадження.
25.08.2020 року Відповідач під час керування транспортним засобом здійснив наїзд на Позивача що спричинило тяжкі тілесні ушкодження а саме: 
- ??поєднана краіно-тороко-скелетна травма;
??- уламковий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням уламків;
-??закрита травма грудної клітки;
-??перелом 5,6 правих ребер;
-??багато уламковий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків;
??- перелом правої верхньої гомілкової кістки;
- множинний перелом кісток тазу.
Позивач перебувала на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради з 25.08.2020 по 02.10.2020 року, що підтверджується Довідкою №6701 від 28.08.2021 та випискою з історії хвороби №6637.
З виписки з історії хвороби №6637 виданої лікарем ОСОБА_5 підтверджується, що Позивач знаходилась у реанімаційному відділенні з 25.08.2020 по 15.09.2020 року.
28.08.2020 року було проведено нижню трахеостомію.
10.9.2020у було проведено операційне втручання:
??- напіввідкрита репозиція правого стегна МОС блокуючим стержнем;
- закрита репозиція правої більшоберцової кістки МОС блокуючим стержнем.
15.09.2020 року Позивача було переведено до травматологічного відділення, де вона отримувала консервативне лікування:
??- антибіотики;
-??судинна терапія;
-??анальгетики;
-??переливання одногрупної крові, кровозамінників;
??- інше медикаментозне лікування.
02.10.2020 року Позивачеві поставлено наступний діагноз: політравма, травматичний шок 3-4 ступеня, закрита черепно-мозкова травма, закрита тупа травма грудної клітини живота, множинні забійно-різані рани шиї зліва, рани на підборідді. Відкритий чрезнадм?язовий перелом лівого плеча зі зміщенням уламків. Відкритий двійний перелом н-3 і в-3 правого стегна зі зміщенням уламків. Закритий уламковий перелом с-3 кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Закрите пошкодження внутрішньої бокової зв`язки в області лівого колінного суглоба. Лікуючим лікарем ОСОБА_5 було надано наступні рекомендації:
-??Постійний нагляд сімейного та лікуючого лікаря;
-??Іммобілізація лівого ліктьового суглоба до 2-х місяців з дня травми;
-??Іммобілізація лівого колінного суглоба до 2,5 місяців з дня травми;
-??Р-генконтроль лівого стегна та лівої гомілки на протязі 3,5 місяців з дня операції.
-??Масажі;
-??Препарати із вмістом кальцію.
Виходячи із виписки історії хвороби №6637, Позивач та її сім`я, що постійно підтримували її під час хвороби фінансово в загальному розмірі всі сукупні витрати на момент виписки із лікарні склали: 98 883,24 грн. дев`яносто вісім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні двадцять вісім копійок), що підтверджується виписками, квитанціями та товарними чеками. Оскільки Позивач пенсійного віку, та до моменту дорожньо-транспортної пригоди вчиненої Відповідачем працювала, та могла самостійно себе забезпечувати, після отриманих травм, на даний час практично не здатна до самообслуговування, потребує постійної підтримки лікарськими препаратами, потребує щорічного санаторно-курортного лікування - витрати які були понесенні на лікування могли б значно покращити процес реабілітації Позивача. Зазначені Позивачем обставини підтверджуються доданими до заяви документами, а також іншими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи.
На підставі наведеного, враховуючи обставини справи, доводи викладені в обґрунтування розміру заподіяної шкоди, з урахуванням страждань, змушених змін у її житті та порушенням нормального способу життя, користуючись принципами розумності та справедливості а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження, розмір завданої Відповідачем майнової шкоди (матеріальних збитків) становить суму в розмірі 325 000 гривень. 
Стислий виклад заперечень відповідача
28 липня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , у якому останній зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача (забезпечений транспортний засіб марки ТОYОТА CARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) була застрахована згідно полісу № ЕР.127070398 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зареєстрованого 11.02.2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зі строком дії до 11 лютого 2021 року. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну 130000 грн. 
28.08.2020 року Відповідачем, у встановленому законом порядку, повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку. 
Відповідач (у випадку встановлення його вини в ДТП судом) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. 
Враховуючи, що ліміт відповідальності страховика становить 260000 грн., а заявлена Позивачем сума майнової шкоди становить 100000 грн., то Відповідач не несе відповідальності за завдану шкоду, а Позивачу необхідно звертатися з вимогами до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 
Окрім цього, представник відповідача звернув увагу суду, що розпискою від 08.09.2020 року підтверджується отримання сином Позивача, ОСОБА_6 , від Відповідача грошових коштів на лікування Позивача у сумі 28984 грн. 
Відповідно до розписки від 17.09.2020 року ОСОБА_6 було отримано від Відповідача 30000 грн. на лікування Позивача. 
Відповідно до розписки від 02.10.2020 року, складеної безпосередньо Позивачем, Позивач підтверджує, що нею були отримані від Відповідача грошові кошти в сумі 62000 грн. та вона претензій до Відповідача не має. 
Відповідно до квитанції №12 від 02.06.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 500 грн. 
Відповідно до квитанції №3 від 01.07.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 500 грн. 
Відповідно до квитанції №56 від 29.07.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції №11 від 30.09.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції №43 від 29.09.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції №17 від 10.11.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції №31 від 16.12.2021 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції від 14.01.2022 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції від 11.04.2022 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 500 грн. 
Відповідно до квитанції від 10.02.2022 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції від 22.07.2025 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 500 грн. 
Відповідно до квитанції від 18.07.2025 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції від 12.05.2025 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 1000 грн. 
Відповідно до квитанції від 07.03.2025 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача 2000 грн. 
Таким чином, станом на подачу відзиву на позовну заяву Відповідачем було відшкодовано Позивачу шкоду в загальному розмірі 132 984 грн., що значно перевищує документально підтверджені витрати. 
Окрім того, Відповідачем було закуплено для лікування Позивача медичних препаратів та оплачено медичні процедури на загальну суму 49 812, 54 (виправлено) грн., що підтверджується відповідними накладними та квитанціями. 
Таким чином, загальна сума яку відповідач відшкодував позивачу становить 182 796,54 гривень. 
У даному випадку, враховуючи характер дій потерпілого та обставини заподіяння шкоди, те, що в діях Позивача присутня груба необережність, яка, незважаючи на свій похилий вік, знехтувала правилами безпеки, грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху України, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перетинала проїжджу частину в невстановленому місці, що сприяло виникненню шкоди, а тому вважаємо, що в зв`язку із цим, є всі підстави для зменшення розміру моральної шкоди. 
Розмір наданої Відповідачем матеріальної допомоги перевищує понесені Позивачем матеріальні витрати, тому вважають, що Відповідачем частково відшкодовано моральну шкоду Позивачу. Єдиним джерелом доходу Відповідача є пенсія, розмір якої не перевищує 6000 грн. Таким чином, враховуючи розмір фактично відшкодованої Позивачу Відповідачем шкоди, наявність підстав для зменшення моральної шкоди, обов`язок страхової компанії відшкодувати 5% розміру моральної шкоди та власне матеріальне положення Відповідача, останній готовий додатково відшкодувати Позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 
Враховуючи вищенаведене, просить суд позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, в іншій частині відмовити.
Рух справи в суді
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09 липня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Позиція учасників судового розгляду
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Представник відповідача приймаючи участь в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.08.2020, приблизно о 15:40 год., у світлий час доби, він, керуючи належним йому технічно справним автомобілем «Toyota Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух біля будівлі №3-Б по проїжджій частині автодороги вул. Краснова з боку вул. Артилерійська в напрямку просп. Адміральський в Малиновському районі м. Одеси, проявляючи злочинну самовпевненість, порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 10.1, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, які передбачають:
п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 1.7. - Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.
п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі;
п. 10.1. - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 12.4 - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;
п. 12.9. - Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4—12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
Порушення виразилось в тому, що в зазначений день та час, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Toyota Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух із перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті понад 50 км/год (розрахунковою 61.2 км/год) в правому ряду по проїжджій частині автодороги вул. Краснова з боку вул. Артилерійська в напрямку просп. Адміральський в Малиновському районі м. Одеси, на якій організовано двосторонній рух та яка має по два ряди для руху в кожному напрямку. Здійснюючи рух біля будівлі №3-Б по вул. Краснова, водій ОСОБА_4 своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки у вигляді перебування на проїжджій частині автодороги пішохода похилого віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала її в невстановленому місці зліва направо за ходом руху автомобіля, але зупинилась в лівому ряду. Передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість здійснював рух із дозволеною в населеному пункті швидкістю не більше 50 км/год в межах правого ряду для забезпечення безпечного проїзду місця знаходження пішохода, водій ОСОБА_4 змінив напрямок руху керованого автомобіля «Toyota Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 з правого ряду в лівий ряд, внаслідок чого скоїв наїзд його передньою правою частиною кузову на праву частину тіла пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_3 отримала наступні тілесні ушкодження: множинні забійно-рвані рани обличчя; забійно-рвану рану в ділянці підборіддя; забіно-рвану рану шиї з ушкодженням зовнішньої яремної вени; переломи п?ятого та шостого правих ребер по середньо-пахвовим лініям; переломи обох сідничних та лобкових кісток; відкритий перелом лівої плечової кістки в нижній третині; забійно-рвану рану в ділянці лівого ліктьового суглобу; відкритий подвійний перелом правої стегнової кістки в верхній третині зі зміщенням кісткових уламків; перелом шийки правої малогомілкової кістки; закритий перелом обох кісток правої гомілки верхній третині зі зміщенням кісткових уламків, які призвели до розвитку травматичного шоку 3-4 ступеню, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 10.1, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних тяжких наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
24 липня 2024 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому основне покарання за цією статтею у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі, без призначенням додатково покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2  від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 3 /три/ роки, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення. На підставі ст. 76 КК України покладені на  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання.
29 травня 2025 року вироком Одеського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури Пастернак Г.С. Задоволено частково апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 – адвоката Ілянди О.І. Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року, яким ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - скасовано в частині призначення покарання та в частині розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 . Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 3 роки, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення. На підставі ст. 76 КК України покладені на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки. Призначено новий розгляд цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 до обвинуваченого ОСОБА_4 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Документами підтверджується та оспорюється іншими учасниками даної справи, що позивач перебувала на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради з 25.08.2020 по 02.10.2020 року, що підтверджується Довідкою №6701 від 28.08.2021 та випискою з історії хвороби №6637.
З виписки з історії хвороби №6637 виданої лікарем ОСОБА_5 підтверджується, що Позивач знаходилась у реанімаційному відділенні з 25.08.2020 по 15.09.2020 року.
28.08.2020 року було проведено нижню трахеостомію.
10.09.2020 року було проведено операційне втручання:
??- напіввідкрита репозиція правого стегна МОС блокуючим стержнем;
-?закрита репозиція правої більшоберцової кістки МОС блокуючим стержнем.
15.09.2020 року Позивача було переведено до травматологічного відділення, де вона отримувала консервативне лікування:
??- антибіотики;
-??судинна терапія;
-??анальгетики;
-??переливання одногрупної крові, кровозамінників;
??- інше медикаментозне лікування.
02.10.2020 року Позивачеві поставлено наступний діагноз: політравма, травматичний шок 3-4 ступеня, закрита черепно-мозкова травма, закрита тупа травма грудної клітини живота, множинні забійно-різані рани шиї зліва, рани на підборідді. Відкритий чрезнадм?язовий перелом лівого плеча зі зміщенням уламків. Відкритий двійний перелом н-3 і в-3 правого стегна зі зміщенням уламків. Закритий уламковий перелом с-3 кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Закрите пошкодження внутрішньої бокової зв?язки в області лівого колінного суглоба.
Виходячи із виписки історії хвороби №6637, Позивач в загальному розмірі всі сукупні витрати на момент виписки із лікарні склали: 98 883,24 грн. дев`яносто вісім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні двадцять вісім копійок), що підтверджується виписками, квитанціями та товарними чеками.
Відповідачем було закуплено для лікування Позивача медичних препаратів та оплачено медичні процедури на загальну суму 49 812, 54 грн., що підтверджується відповідними накладними та квитанціями та не оспорюється позивачем. 
Стороною відповідача суду надано розписку від 08.09.2020 року, з тексту якої убачається, що сином Позивача, ОСОБА_6 , було отримано від Відповідача грошові кошти на лікування Позивача у сумі 28984 грн. 
Відповідно до розписки, наданої відповідачем, яка складена 17.09.2020 року ОСОБА_6 було отримано від Відповідача 30000 грн. на лікування Позивача. 
Суду також надано розписку, складену 02.10.2020 року безпосередньо Позивачем, в якій остання підтверджує, що нею були отримані від Відповідача грошові кошти в сумі 62000 грн. та вона претензій до Відповідача не має. 
Судом також встановлено, що автомобіль ТОYОТА CARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1  була застрахована згідно полісу № ЕР.127070398 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зареєстрованого 11.02.2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зі строком дії до 11 лютого 2021 року. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну 130000 грн.
28.08.2020 року Відповідачем, у встановленому законом порядку, повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), який був чинним на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди (09 вересня 2023 року) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, розмежувавши інститути регресу та суброгації… З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Таким чином, починаючи з липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок про те, що у разі пред`явлення особою позову, вимоги якого перебувають в межах суми страхового відшкодування, належним відповідачем є саме страхова компанія.
Транспортний засіб ТОYОТА CARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований згідно полісу № ЕР.127070398 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зареєстрованого 11.02.2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зі строком дії до 11 лютого 2021 року. Ліміт відповідальності вказаним полісом визначено у розмірі 260000 грн. завдану шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та в розмірі 130 000 грн., завдану шкоду, заподіяну майну.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач звертався до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку, але як зазначив представник позивача, позивач не звертався до страхової компанії із заявою про відшкодування позивачу шкоди.
Виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу не проводило.
Відповідно до позовної заяви та наданих до неї доказів вартість матеріальної шкоди заподіяної позивачу, яка мала вираження у витратах на лікування та придбання ліків складає 98 883 грн. 24 коп.
Отже, не прийняття рішення страховиком відповідача та не виплата суми, у межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди не перевищує розмір страхового відшкодування.
З урахуванням наведеного, сума у розмірі 100000 грн, підлягає відшкодуванню позивачу не за рахунок відповідача, а ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», оскільки ліміт відповідальності страхової компанії згідно полісом становить завдану шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., тобто цю суму позивач мав право отримати від страхової компанії.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкодив межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкодив межах такої різниці.
Разом з тим, клопотань щодо залучення в якості співвідповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна стороною позивача не заявлялося.
Щодо наданих стороною відповідача документів, зокрема копії розписки від 08.09.2020 року, відповідно до якої син Позивача, ОСОБА_6 отримав від Відповідача грошові кошти на лікування Позивача у сумі 28984 грн. та розписки від 17.09.2020 року ОСОБА_6 щодо отримання від Відповідача 30000 грн. на лікування матері, суд зазначає, що ці розписки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суду не надано доказів щодо наявності повноважень у ОСОБА_6 на отримання грошових коштів за лікування ОСОБА_3 ..
Окрім цього, суд ставиться критично до розписки від 02.10.2020 року, складеної Позивачем, якою відповідач підтверджує, що ОСОБА_3 були отримані від Відповідача грошові кошти в сумі 62000 грн. та вона претензій до Відповідача не має, з огляду на наступне.
Так представник позивача стверджує, що її довірителька категорично заперечує отримання будь-яких грошових коштів від відповідача та від його родичів, хоча і не спростовує факт підписання такої розписки ОСОБА_3 .. За версією сторони позивача підпис дійсно була виконана ОСОБА_3 , однак, не за отримання грошей.
Судом не перевірялися обставини написання такої розписки у лікарні під час перебування там ОСОБА_3 , однак враховується, що розписка складена без присутності лікаря, без забезпечення збереження грошових коштів, а тому не може вважатися належним доказом їх отримання особою похилого віку. 
Суд звертає увагу, що сума вказана в розписці - 62000 грн., відповідно до змісту цієї розписки, мала бути зарахована до вартості матеріальної шкоди заподіяної позивачу.
Однак, в цій частині позовні вимоги вже залишені без задоволення з інших з підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення. 
Щодо стягнення моральної шкоди
Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
В постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) викладено правовий висновок, згідно якого, по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абзац 2 ч. 3ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Як було встановлено судом, позивачу ОСОБА_3 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, оскільки потерпіла внаслідок злочину, скоєного проти неї отримала тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечні ля життя. 
Протиправними діями Відповідача моральному здоров?ю Позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя Позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій Відповідача, Позивачем понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Зважаючи на глибину моральних і душевних страждань позивача, що полягають у порушенні звичайного способу життя, перебування в стресовому стані та погіршення психічного стану в зв`язку з порушенням ритму її життя після отримання тяжких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, ступінь вини відповідача, ступень вини позивача, яка перетинала проїзджу частину у невстановленому місці, а також матеріальний стан відповідача, який також є особою пенсійного віку, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обґрунтованою, при цьому з урахуванням принципу розумності і справедливості суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди складає 100 000 грн..
Разом з тим, суд приймає до уваги докази часткового погашення моральної шкоди відповідачем, який на протязі п`яти років перераховував на картку позивача грошові кошти у розмірі по 500,00 гривень щомісяця. На день розгляду справи сума перерахованих грошових коштів склала - 37810,00 гривень.
Представник позивача підтвердила отримання позивачкою ОСОБА_3 від ОСОБА_4 шляхом здійснення переказу на картку позивача з картки відповідача грошових коштів у сумі - 37810,00 гривень.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 62190, 00 грн. (100 000,00 грн.- 37810,00 гривень). 
Щодо розподілу судових витрат
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України).
Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено судом частково. 
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на викладене, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1211,20 грн повинен бути стягнути із відповідача на користь держави.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 62190, 00 ( шістдесят дві тисячі сто дев`яносто) грн. 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
У задоволенні решти позовних вимог -відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          І.О. Поліщук