Справа № 748/1462/25 	Головуючий у 1 інстанції Костюкова Т.В. 	
Провадження № 33/4823/11/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Чикилевської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 18 квітня 2025 року о 17 год 38 хв, на 129 км автодороги М01, в с. Ягідне Чернігівського району, ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки "RENAULT MAGNUM", д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCMITZ S01, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він взагалі не керував автомобілем, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом, на якому відсутній факт керування ним транспортним засобом, а також відсутній момент руху автомобіля та його зупинки. ОСОБА_3 звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №304626 від 18.04.2025, ОСОБА_3 , 18 квітня 2025 року о 17 год 38 хв, на 129 км автодороги М01, в с. Ягідне Чернігівського району, керував транспортним засобом марки "RENAULT MAGNUM", д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCMITZ S01, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер», результат продування ОСОБА_4 зазначеного спеціального технічного приладу становить 3,12 проміле (а.с.6).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ним автомобілем, є непереконливими, з огляду на таке.

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду в якості свідка інспектор взводу №2 роти № 4 УПП в Чернігівській області ОСОБА_5 показав, що того дня, перебуваючи на чергуванні, отримав виклик через "102" з повідомленням про те, що в напрямку м. Чернігова по дорозі М-01 рухається, порушуючи ПДР, вантажний автомобіль, який «виляє» по дорозі. Вони з напарником проїхали с. Ягідне, потім блок-пост, поїхали до с. Красне і розвернулися, попрямувавши в напрямку с. Іванівка, розшукуючи транспортний засіб по наданому орієнтуванню. В подальшому, вже з чергової частини він отримав повідомлення, що вантажний автомобіль зупинили працівники Національної гвардії на блок-посту в с. Ягідне, куди вони і попрямували. По приїзду на місце водій транспортного засобу марки "RENAULT MAGNUM", д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCMITZ S01, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 знаходився біля автомобіля. Також біля нього були працівники Національної гвардії. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , зі згоди водія, був проведений на місці зупинки.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що водій перебував біля блок-посту на узбіччі перед автомобілем "RENAULT MAGNUM» та спілкувався з поліцейськими. Під час спілкування працівник поліції виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, про що йому було повідомлено. Після цього, працівники поліції запропонували ОСОБА_6 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», останній погодився, результат тесту - 3,12 проміле. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_3 не висловлював. Працівниками поліції водію були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, після чого складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Більш того, ОСОБА_3 неодноразово намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що також свідчить про спробу останнім уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про недоведеність керування ним транспортним засобом спростовуються дослідженими доказами у їх сукупності, так як поведінка останнього на місці та його висловлювання під час спілкування з поліцейськими, який не заперечував, що саме він керував транспортним засобом, вказувало на те, що він керував автомобілем, а відсутність відображення факту керування до моменту зупинки транспортного засобу не може бути єдиною підставою для закриття провадження у справі.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_3 був водієм транспортного засобу. Як водій автомобіля, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, з результатами тесту погодився. 

Більш того, доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, були предметом розгляду місцевого суду, який правильно визначився, що саме ОСОБА_3 був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у справі докази.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_3 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне. 

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний