Дата документу 02.04.2026	Справа № 554/7997/22	
 	Провадження № 2-о/554/68/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року місто Полтава
Шевченківський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді – Бугрія В.М., за участю секретаря – Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтава з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де просив встановити факт що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав вибухово-уламкове поранення (контузію) 06 квітня 1983 року під час бойових дій на території держави де велись бойові дії не пов?язаного із вчиненням ним: кримінального чи адміністративного правопорушення або що воно не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння, або навмисно спричинення собі тілесного ушкодження.
Мотивував свої вимоги тим, що з в період з 19 жовтня 1981 року по 24 лютого 1984 року заявник проходив строкову військову службу, в тому числі і на території Демократичної Республіки Афганістан ( в подальшому ДРА) з 19.02.1983 року до 10.02.1984 року, у складі військової частини № НОМЕР_1 прикордонних військ КДБ СРСР, що входила до Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР. Є учасником бойових дій. Під час участі у бойових діях 06 квітня 1983 року отримав мінно - вибухове - уламкове поранення, контузію та травму лівого колінного суглоба.
Рішенням засідання центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця є поранення (контузія) пов?язані з виконанням ним обов?язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Рішеннями Полтавської обласної МСЕК №2 від 24.11. 2014 р. заявнику призначена 3-я, а з 10.11.2017 р. 2-га група інвалідності пов?язані з пораненням, контузією, які пов?язані з виконанням обов?язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Згідно ст.6 ЗУ « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» , затвердженого ПКМ України від 27.12. 2013 р. № 975 ( в подальшому - постанова № 975) заявник має право на отримання одноразової грошової допомоги.
Для цього ОСОБА_1 зобов?язаний подати до військкомату документ про обставини поранення, а саме: що поранення, ( контузія ) не пов?язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час звільнення із військової служби йому такий документ не видавався. І станом на той період часу позивач не знав, що документ буде потрібен в подальшому.
За даними різних підрозділів Служби Безпеки України будь - яких документів стосовно ОСОБА_1 в галузевих архівах СБУ не зберігається.
Заявник звернувся про видачу вказаного документу до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вона повідомила про неможливість надати такий документ, оскільки його немає в її розпорядженні.
На електронний запит заявника Галузевий державний архів Міністерства оборони України надав відповідь про те, що документи військової частини № НОМЕР_1 до архіву не надходили і рекомендовано звернутись до Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ.
На запити заявника до архівних установ Російської Федерації йому повідомлено що Російський Державний військовий архів і Центральний архів ФСБ РФ відомостями щодо нього не володіють.
Із Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ надійшли архівні довідки про те, що заявник дійсно приймав участь у бойових діях, перебував на лікуванні у Душанбінському госпіталі прикордонних військ. А також про те, що історії хвороб військовослужбовців, які перебували на лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі і його знищені за давністю часу. Особові справи військовослужбовців строкової військової служби Центральний прикордонний архів ФСБ Росії не зберігає. Даних про те, що заявник під час військової служби вчиняв злочини або адміністративні правопорушення, отримав поранення у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп?яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров?ю або спроби самогубства архів ФСБ РФ не має. Військова частина № НОМЕР_1 розформована в 2005 році.
16 січня 2021 року ОСОБА_1 отримав через фізичних осіб, які тимчасово перебували на території Російської Федерації у особистих справах довідку із Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ датовану 21.08.2021 р. № 3-2718, складену та направлену за електронним запитом, в якій вказано, що відомостей про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної, дисциплінарної або кримінальної відповідальності не віднайдено.
22.12.2015 р. для отримання одноразової допомоги, заявник вперше звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 (в подальшому МО України) з питанням до кого він має звернутись із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. На що отримав рекомендацію від 23.12.2015 р. що звернутись потрібно до Державної прикордонної служби України.
13.01.2016 р. заявник подав письмову заяву із додатками необхідних та наявних у нього документів до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату одноразової грошової допомоги. На свою заяву він отримав відповідь про те, що заявник повинен звернутись до Державної прикордонної служби України. В подальшому він звернувся із пакетом документів до Державної прикордонної служби України на яку отримав відповіді від 22.01.2016 р. № 11/3-20 та 26.02.2016 р. № 11/3-993, 3-791 про те, що одноразову грошову допомогу повинно виплатити Міністерство оборони України.
На свої неодноразові письмові звернення до військкоматів та центрального апарату Міністерства оборони України про сприяння у відшуканні необхідних документів та встановлення порядку і можливості виплати одноразової грошової допомоги заявник отримував практично аналогічні за своєю сутністю відповіді про те, що він проходив службу у прикордонних військах, а тому йому необхідно звертатись до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після того як Адміністрація Державної прикордонної служби вищевказаними листами роз`яснила, що одноразова допомога колишнім військовослужбовцям - прикордонникам в тому числі і заявнику повинне виплачувати саме Міністерство оборони України, на подальші звернення заявнику МО України продовжувало і продовжує на даний час стверджувати, що йому необхідно звертатись до Департаменту прикордонних військ України. 
Заявник звернувся до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав відповідь від 02.02.2017 р. № 4.2/7 - 3272476. 16-4/11 - 128 про вжиття заходів для врегулювання даного питання. Але до цього часу вказане питання не врегульоване. На звернення на особистому прийомі 18.01.2018 р. заявнику надійшла відповідь датована 04.05.2018 р. про те, що МО України немає підстав для виплату йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю - прикордоннику. Характерним є те, що саме Департамент фінансів МО України готував доповідну записку від 10.01.2017 р. на ТВО Міністра оборони України, в якій зазначено, що МО України не має підстав для виплати одноразової грошової допомоги, так як ОСОБА_1 проходив службу в прикордонних військах.
З метою встановлення обставин та причин отримання поранення ( контузії), проведення службового розслідування заявник звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 , на що тримав відповідь датовану 07.08.2017 р. про те, що для вирішення порушеного питання йому необхідно звернутись до Адміністрацій прикордонної служби.
ОСОБА_1 звертався до Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити дії.
Рішенням суду від 22.05.2018 року у справі № 554/9367/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії службових осіб Міністерства оборони України щодо відмови у направлені на розгляд заяви у повному складі комісії Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв?язку з отриманням 3 групи інвалідності (поранення, контузії) пов?язані з виконанням обов?язків військової служби при перебуванні в країнах, де ведись бойові дії. Зобов?язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_4 в повному складі комісії про виплату одноразової грошової допомоги у зв?язку з отриманням 3 групи інвалідності (поранення, контузії) пов?язані з виконанням обов?язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії згідно Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 27 грудня 2013 року.
На виконання вказаного рішення суду Міністерство оборони України 30 листопада 2018 року розглянуло заяву ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та відмовили йому у призначенні такої допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року. 
З наведеного вбачається, що Міністерство оборони України не заперечує факту поранення заявника під час виконанням обов?язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Цей факт встановлений та підтверджений вже наявними документами, оформленими у відповідних органах на підставі чинного законодавства України та рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.05.2018 року у справі №554/9367/17 (рішення набрало законної сили 25.09.2018 року), обставини, встановлені в цьому рішенні не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Заявнику видано архівну довідку від 17.02.2020 р. № 21/59// 3 - 508 в якій вказано, що у квітні заявник отримав травму саме при виконанні бойової задачі. Довідка була передана у лютому 2022 року. 
18.01.2021р. заявник повторно (з нотаріально засвідченими поясненнями співслужбовців) звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 про виплату одноразової грошової допомоги.
10.02.2021 р. ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву ОСОБА_1 направив на розгляд до Департаменту фінансів МО України.
13.04.2021р. заявник направив до Департаменту фінансів МО України заяву про повідомлення про дату засідання комісії, просив провести розгляд заяви з його участю та надати завірену копію витягу із протоколу комісії МО України.
На свої заяви від 18.01.2021 р. та 13.04.2021 р. відповіді від Департаменту фінансів МО України не отримав протягом тривалого часу. При першій можливості 26.11.2021 р. він звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 із вимогою надати відповідь про результати розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги із наданням копії витягу із протоколу засідання комісії. На заяву він отримав відповідь датовану 02.12. 2021 р. про відмову йому у виплаті одноразової грошової допомоги. 
08.12.2021 р. заявник звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_10 з заявою про надання копії висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги. На яку отримав відповідь датовану 13.12.2021 р. із копією висновку про те, що заявник не має права на отримання одноразової грошової допомоги. У цьому ж висновку є перелік документів , котрі були направлені до Департаменту фінансів МО України, із якого слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_8 умисно та свідомо не подав на розгляд документи.
Заявником вжиті всі можливі заходи для отримання документа, що свідчать про обставини поранення.
Оскільки дана обставина перешкоджає заявнику належним чином реалізувати своє право, він вимушений був звернутися до суду.
Ухвалою від 16.08.2022 року провадження по цивільній справі про встановлення факту відкрито, призначено судовий розгляд справи.
22.10.2022 року заінтересована особа подала відзив на заяву, в обґрунтуванні якої вказували, що статтею 41 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» №2232-ХІІ (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов?язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини дев?ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року, який набрав чинності з 01.01.2014 року, ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, відповідно до підпункту 4 п.2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов?язків військової служби або внаслідок захворювання, пов?язаного з виконанням ним обов?язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
На виконання зазначеної редакції ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», яка набрала законної сили 01.01.2014 року.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктих 10, 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом із документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови про повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Розпорядник бюджетних коштів - Міноборони, в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов?язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.
Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
З урахуванням наведеного, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
Просили відмовити у задоволенні заяви.
13.12.2022 року від заявника надійшла відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказує, що право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги виникає з моменту настання певної події-встановлення військовослужбовцю інвалідності та встановлення юридичного факту – поранення (контузія) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Він не оскаржує дії та рішення комісії МОУ.
27.01.2023 року ухвалою суду витребувано від Міністерства оборони України документи та інформацію.
24.03.2023 року від Департаменту соціального забезпечення МОУ надійшов лист з доданими документами.
27.04.2023 року від Міністерства оборони України надійшло клопотання про врахування правової позиції Верховного Суду та долучення до матеріалів справи письмових доказів. 
07.04.2023 року від Міністерства оборони України надійшло клопотання про закриття провадження по справі.
22.06.2023 року на виконання ухвали суду надано документи з ІНФОРМАЦІЯ_11 , щодо звернення ОСОБА_1 , де вказують що заявник не має права на отримання зазначеної грошової допомоги.
31.07.2023 року від заявника надійшло заперечення щодо закриття провадження по справі.
31.07.2023 року ухвалою суду призначено по справі судово - медичну експертизу. Та направлено справу в експертну установу Кременчуцьке міжрайонне відділення судово - медичної експертизи ( адреса : 39610, м. Кременчук, пр. Л. Українки, 80).
26.10.2023 року від Кременчуцького міжрайонного відділення судово - медичної експертизи повернулася справа без виконання, де вказували, що проведення такої експертизи відноситься до компетенції обласного бюро СМЕ м. Полтави.
20.12.2023 року ухвалою суду поновлено провадження та призначено судове засідання.
22.12.2023 року ухвалою суду призначено експертизу та направлено справу до Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи.
21.02.2024 року від Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи надійшла цивільна справа без виконання та поновлено провадження по справі.
24.04.2024 року від заявника надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів, збільшення позовних вимог.
31.07.2024 року від заявника надійшло клопотання про збільшення позовних вимог.
11.09.2024 року ухвалою суду витребувано з Міністерства оборони України інформацію про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги колишнім військовослужбовцям, котрі народились в період з 1960 року по 1970 рік, що проходили службу в прикордонних військах в період з 1979 року по 1989 рік, у військових частинах № в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , а також копії документів про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги колишнім військовослужбовцям – прикордонникам.
02.10.2024 року заявник надав заяву про долучення ухвали Полтавського окружного адміністративного суду щодо повернення позову про встановлення фактів.
25.12.2024 року на виконання ухвали суду від Міністерства оборони України надійшли документи та інформація.
30.01.2025 року ухвалою суду витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_11 всі наявні матеріали додані до заяв військовослужбовців про нарахування виплат одноразової допомоги.
08.04.2025 року на виконання ухвали суду від ІНФОРМАЦІЯ_11 надійшли документи які витребовувалися.
17.07.2025 року від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, в обґрунтуванні яких вказували, що кінцевою метою подання вказаної заяви є отримання судового рішення, яке б, на думку заявника, могло замінити собою «документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва)». Такий документ є обов`язковою та імперативною вимогою пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі – Порядок № 975).
Міністерство оборони України раніше неодноразово розглядало звернення заявника щодо призначення одноразової грошової допомоги та відмовляло у її призначенні, що підтверджується, зокрема, витягом з протоколу засідання комісії Міноборони № 31 від 04.03.2021 року. Підставами для відмови були, серед іншого, саме відсутність обов`язкового документа про обставини травми, а також той факт, що Міноборони не є належним суб`єктом для здійснення виплат колишнім військовослужбовцям прикордонних військ КДБ СРСР.
Міноборони, як заінтересована особа у справі, категорично заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, виходячи з її процесуальної неприпустимості та повної необґрунтованості по суті. Вважають, що подана заява є зловживанням процесуальними правами та становить спробу в непередбачений законом спосіб обійти встановлену адміністративну процедуру отримання соціальних виплат шляхом підміни первинного документа, що має видаватися уповноваженим органом, судовим актом.
17.12.2025 року в судовому  засіданні заявник додав копію рішення та постанови.
У судове засідання заявник не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, наполягав на задоволенні заяви. 
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без участі.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 315 КК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
З матеріалів справи вбачається, що заявник у період з 19.10.1981 по 24.02.1984 проходив строкову військову службу, зокрема на території Демократичної Республіки Афганістан у складі військової частини № НОМЕР_1 прикордонних військ КДБ СРСР, та брав безпосередню участь у бойових діях.
Факт отримання заявником 06 квітня 1983 року мінно-вибухового уламкового поранення (контузії) під час виконання обов`язків військової служби підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема:
-рішенням Центральної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок поранення з виконанням обов`язків військової служби;
-рішеннями МСЕК про встановлення інвалідності, пов`язаної з пораненням;
-архівними довідками, у тому числі з Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ;
іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.
Разом з тим, судом встановлено, що отримання заявником документа, який безпосередньо підтверджує обставини поранення із зазначенням відсутності протиправної поведінки, є об`єктивно неможливим, що підтверджується відповідями компетентних органів України та іноземних архівних установ про відсутність відповідних документів або їх знищення за строками зберігання.
Суд враховує, що заявником вжито всіх можливих заходів для отримання такого документа, однак його відсутність зумовлена обставинами, що не залежать від волі заявника.
19.05.2025 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду, яким позов ОСОБА_1 задоволено визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого витягом з протоколу засідання від 19.12.2023 № 23/в.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності у відповідності до вимог статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 27.12.2013 року.
29.10.2025 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 440/8361/24 - залишено без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у разі якщо такі факти не можуть бути встановлені в інший спосіб.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, встановлення юридичних фактів у судовому порядку допускається, якщо: такий факт породжує юридичні наслідки; іншим шляхом його встановити неможливо; заявник не має можливості отримати чи відновити відповідний документ; встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що зазначений факт безпосередньо впливає на реалізацію заявником права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975.
При цьому суд враховує, що факт отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби вже підтверджений належними доказами та не заперечується відповідачем, відсутні будь-які дані про вчинення заявником кримінальних чи адміністративних правопорушень, відсутні докази того, що поранення є наслідком дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, навпаки, наявні архівні довідки свідчать про відсутність будь-яких відомостей щодо притягнення заявника до відповідальності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до п. 12 указаного Порядку одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1–3 п. 4 Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у п. 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна з таких осіб у строк, установлений п. 32 Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1–3 п. 4 Порядку, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в особистому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат особам, визначеним абз. 2 п. 8 цього Порядку. У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна з таких осіб у строк, установлений п. 32 Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках (п. 13 Порядку).
Крім того, суд бере до уваги рішення адміністративних судів, якими встановлено протиправність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язано Міністерство оборони України здійснити відповідні дії, що підтверджує наявність у заявника права на таку допомогу.
Таким чином, зібрані у справі докази є достатніми, належними та допустимими для встановлення юридичного факту, що має значення для реалізації прав заявника.
Керуючись ст.ст 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити частково.
Встановити факт що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав вибухово-уламкове поранення (контузію) 06 квітня 1983 року під час бойових дій на території держави де велись бойові дії не пов?язаного із вчиненням ним: кримінального чи адміністративного правопорушення або що воно не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння, або навмисно спричинення собі тілесного ушкодження.
Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про учасників, які брали участь у справі: 
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Заінтересована особа:
Міністерство оборони України, адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський 6, ЄДРПОУ 00034022.

Суддя В.М. Бугрій