Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/1337/25
Провадження №: 2/332/104/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Завіновської А.П., при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Запорізької області, про встановлення факту спільного проживання і визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Василівського району Запорізької області, про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання таким, що прийняв спадщину, визнання права власності на частину спадкового майна,
встановив:

18.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з наведеним позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки: з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0003, загальною площею 0,1000 га, вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0004, загальною площею 0,0044 га, вид використання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя мати склала заповіт, яким заповідала вказане вище майно їй (позивачці). 
18.02.2025 року вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Водночас постановою нотаріуса від 01.03.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності даних щодо реєстрації спадкоємця разом зі спадкодавцем за однією адресою проживання, а таким чином відсутності доказів проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем реєстрації спадкодавця ОСОБА_4 була адреса: АДРЕСА_1 , а її (позивачки): АДРЕСА_2 , але починаючи з січня 2021 року вона проживала разом з матір`ю у будинку останньої до дня смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки мати потребувала допомоги у силу віку та стану здоров`я. 
На підставі викладеного, позивачка просила встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати права власності на житловий будинок і земельні ділянки, в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 09 год. 30 хв. 09.04.2025 року. В подальшому підготовче судове засідання було неодноразово відкладалось, останній раз на 11 год. 00 хв. 14.01.2026 року.
Ухвалою від 09.05.2025 року з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію щодо перетинання кордону України відповідачами та їх реєстрації як внутрішньо переміщених осіб. 
Ухвалою від 07.07.2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Змінено статус учасника справи - Василівської міської ради Запорізької області, з відповідача у справі, на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою від 27.11.2025 зустрічна позовна заява ОСОБА_3 залишена без руху і останньому встановлено строк для усунення недоліків заяви.
Ухвалою від 17.12.2025 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Василівського району Запорізької області, про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання таким, що прийняв спадщину, визнання права власності на частину спадкового майна, до спільного розгляду з первісним позовом, і первісний та зустрічний позови об`єднані в одне провадження.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2026 року підготовче провадження у справі було закрито та її призначено до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 09.02.2026 року, в подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено, останній раз на 11 год. 30 хв. 20.03.2026 року.

Учасники справи в дане судове засідання не з`явились, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі.
При цьому, позивачка та її представник первісні позовні вимоги підтримали, у задоволені зустрічного позову просили відмовити. Відповідач ОСОБА_2 у неодноразово поданих суду заявах зазначала, що позов визнає (не уточнюючи який саме), а відповідач ОСОБА_3 просив у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити з підстав наведених у ньому. 
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість подальшого здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. 

В судовому засіданні 09.02.2026 року позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили первісний позов задовольнити, з підстав наведених у ньому. У задоволенні зустрічного позову відмовити. 

Допитана в судовому засіданні 09.02.2026 року свідок ОСОБА_5 пояснила, що в 2021 році померла її баба ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За декілька місяців до смерті баби внаслідок погіршення стану її здоров`я, позивачка (мати свідка) почала проживати разом з нею та доглядати, у зв`язку з чим ОСОБА_4 склала заповіт на ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 02.03.2026 року свідок ОСОБА_6 пояснила, що до тимчасової окупації постійно проживала в м. Василівка Запорізької області. Раніше до виходу на пенсію працювала з ОСОБА_4 на одному підприємстві. Крім того, вони разом відвідували «Молитвенний будинок». Свідку відомо, що ОСОБА_4 мала трьох дітей, які проживали окремо від неї. Але з віком та погіршенням стану здоров`я ОСОБА_4 потребувала стороннього догляду, у зв`язку з чим, її донька ОСОБА_1 стала постійно проживати з нею та доглядати за останньою до дня її смерті.

Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам наявним у ній, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василівка Запорізької області у віці 71 року померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.09.2021 року Василівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 16 т. 1).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав останній на підставі договору купівлі-продажу серії ААО № 366554, укладеного 02.06.1998 року та зареєстрованого 20.08.1998 року у Василівському районному бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради Запорізької області (а.с. 19-20 т. 1).
Крім того, відкрилася спадщина на земельні ділянки: з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0003, загальною площею 0,1000 га, вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0004, загальною площею 0,0044 га, вид використання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-02-0564, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення № 208 від 22.06.2000 року виконкому Василівської міської ради народних депутатів та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2301009752014 від 30.07.2014 року та № НВ-2301009732014 від 30.07.2014 року, (а.с. 10-15, 21 т. 1).
З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа будинку складає 74,9 кв.м., а житлова – 40,9 кв.м. (а.с. 201-205 т. 2).
Про наявність родинного зв`язку між позивачкою ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4 , свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.05.1989 року Василівським райвідділом РАЦСу у Запорізькій області (а.с. 17 т. 1).
Зміна прізвища позивачки підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 18 т. 1).
Виходячи з матеріалів спадкової справи № 17/2025, ОСОБА_1 18.02.2025 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 , про що внесено відповідні відомості до Спадкового реєстру за № 73671037 (а.с. 51, 58-59 т. 1).
При цьому, виходячи з матеріалів спадкової справи, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. 
Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься заповіт, складений 14.07.2021 року за реєстровим № 314, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою ОСОБА_1 (а.с. 60 т. 1).
Виходячи з відповіді Відділу «Центру надання адміністративних послуг» Василівської міської ради Запорізької області від 20.02.2025 вих. № 07-25/36, на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було (а.с. 75 зв. ст. т. 1).
Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Вартановою О.С. від 01.03.2025 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері – ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності даних щодо реєстрації спадкоємця разом зі спадкодавцем за однією адресою проживання, а таким чином відсутності доказів проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 76 т. 1).

На підставі ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України) (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).
Як встановлюється положеннями частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Водночас спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та надані свідками покази, підстави недовіряти яким відсутні, та які підтвердили, що позивачка ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.
Отже, суд вважає необхідним встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідні земельні ділянки з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0003, кадастровим номером: 2320910100:05:033:0004, що відповідає практиці Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Василівського району Запорізької області, про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання права власності на частину спадкового майна, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 у зустрічному позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно. Він є спадкоємцем першої черги. На момент відкриття спадщини він працював за кордоном (республіка Польща). Після 24.02.2022 року м. Василівка Запорізької області було тимчасово окуповано рф, що унеможливило доступ до нотаріальних та поштових послуг та відповідно подання заяви про прийняття спадщини.
Отже, вважав, що ним пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просив вказаний строк поновити та визнати за ним право власності на частку спадкового майна. 

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини – день смерті особи в даному випадку (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
У разі перебування спадкоємця за межами території України такі дії можливо вчинити згідно до ст. 38 Закону України «Про нотаріат» шляхом звернення до консульства України. 
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). 
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду так і змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (постанови від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). 

Судом встановлено, що ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, у тому числі в порядку ст. 38 Закону України «Про нотаріат», після смерті матері ОСОБА_4 , починаючи з дати відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 по теперішній час не звертався. При цьому, обраний ним спосіб захисту щодо поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності на частину спадкового майна не є належним та ефективним, на що звертав увагу суд в ухвалі від 27.11.2025, оскільки в даному випадку до суду мав би подаватися позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що в даному випадку відсутнє. 
Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також задоволення первісного позову, суд вважає необхідним відмовити у зустрічному позові. 

Вирішуючи питання про розподіл судових витрати суд зазначає наступне.
У первісному позові питання про розподіл судових витрат не порушувалось, а у зустрічному позові, в якому ОСОБА_3 просив стягнути судові витрати з відповідачів, відмовлено. 

Керуючись ст. ст. 321, 392, 1216-1223, 1225, 1233, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 74, 81, 211, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Запорізької області, про встановлення факту спільного проживання і визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,9 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельні ділянки з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0003, загальною площею 0,1000 га, вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером: 2320910100:05:033:0004, загальною площею 0,0044 га, вид використання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська міська рада Василівського району Запорізької області, про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання таким, що прийняв спадщину, визнання права власності на частину спадкового майна, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
Первісний позивач та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 .
Представник первісного позивача та представник відповідача за зустрічним позовом: адвокат Трачук Наталія Іванівна, адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Магара, буд. 8, офіс 85, рнокпп НОМЕР_5 .
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_6 . 
Відповідач за первісним та зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації як ВПО: АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_7 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (за первісним та зустрічним позовом): Василівська міська рада Запорізької області, адреса: 71600, Запорізька область, м. Василівка, бул. Центральний, буд. 1, код ЄДРПОУ 24912088.
Повний текст рішення складено 30.03.2026 року.

Суддя: А.П. Завіновська