Справа № 215/8515/25 
2/215/1014/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді - Науменко Я.О., за участю секретаря судового засідання - Оніщенко Ю.М.,
розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
 
28.10.2025 представник АТ «СЕНС БАНК» звернувся через підсистему електронний суд із вказаною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 501386413 від 06.11.2021 в розмірі 171 321,51 грн., з яких: 73 513,21 грн. - за кредитом; 49 808,33 грн. - по відсотках; 48 000,00 грн. - по комісії, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та 14 048,74 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову позивач вказує, що 06.11.2021 відповідач уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501386413. Сума кредиту - 75 000,00 грн., процентна ставка - 19,99% річних, строк кредиту - 60 місяців, дата повернення кредиту - 08.11.2026.
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 171 321,54 грн. з яких: 73 513,21 грн - заборгованість за тіло кредиту; 49 808,33 грн. - заборгованість по відсоткам; 48 000,00 грн. - заборгованість по комісії.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.12.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
18.12.2025 та 06.02.2026 судові засідання були відкладені на 06.02.2026 і 26.03.2026 відповідно у зв`язку з відсутністю електропостачання у суді.
26.03.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (вх.№6436 від 20.03.2026).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою sms повідомлення. Судові повістки, направлені відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, повернуті на адресу суду з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.
06.11.2021 ОСОБА_1 підписав оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії підписаної з АТ «Альфа Банк» №501386413 (а.с.13-15).
З Оферти № 501386413 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії підписаної 06.11.2021 клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що підписанням цієї Оферти/Угоди пропонує АТ "Альфа-Банк" укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб укладеного між нею та банком. Позичальником в Оферті визначено наступні умови для укладення угоди: тип кредиту - кредитування рахунку; мета кредиту - споживчі потреби. У ній же пропонував банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну картку MasterCard Debit World строком дії 3 роки з моменту випуску. Максимальна сума кредиту - 200 000 грн., сума доступного кредиту на момент складання Оферти - 75 000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки - 26% річних, тип процентної ставки - фіксована, умови сплати обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не більше 50 грн. 
Також в Оферті № 501386413 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії зазначено клієнтом про отримання Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.16-18).
У паспорті споживчого кредиту зазначено, що за умовами споживчого кредиту: тип кредиту - «споживчий кредит», сума кредиту - 75 000,00 грн. Процента ставка передбачена договором в розмірі 19,99% річних, тип процентної ставки - фіксована, строк кредиту - 60 місяців. Дата повернення кредиту визначена 08.11.2026 (а.с.12)
Додатком до угоди про надання кредиту є графік платежів за кредитом (а.с.19-21).
ОСОБА_1 06.11.2021 підписано Заяву (акцепт) № 248.501386413.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування, страховиком за якою є ПрАТ "Альфа страхування", страхувальником - ОСОБА_1 , вигодонабувачем - АТ "Альфа-банк". Дана заява є повною та безумовною згодою страхувальника укласти договір страхування на умовах визначених у Пропозиції (оферті) укласти договір страхування обраній страхувальником. Пропозиції (оферті) укласти договір страхування № 7.3. Ліміт відшкодування - 1 000 грн. (для страхових випадків визначених у п. 2.4. заяви).
Факт використання кредитних коштів підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідача (а.с.27-57).
Відповідно до довідки АТ «СЕНС БАНК» про ідентифікацію встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином ідентифікований банком, а підписання кредитного договору № 501386413 від 06.11.2021 здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора (OTP-паролю), направленого на номер телефону НОМЕР_1 , що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів (а.с.66).
Факт перерахування грошових коштів у сумі 75 000,00 грн. підтверджується копією меморіального ордера № 683241502 від 2021 року, наявною в матеріалах справи, відповідно до якої грошові кошти були перераховані з дебетового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на його ж кредитний рахунок № НОМЕР_3 із призначенням платежу - надання кредиту за кредитним договором № 501386413 від 06.11.2021 (а.с.26).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, станом на 29.05.2025 утворилася заборгованість за договором в сумі 171 321,54 грн., з яких: 73 513,21 грн. - заборгованість за кредитом; 49 808,23 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 48 000,00 грн. - по комісії (а.с.64-65).
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
У порушення умов Договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 42 595,67 грн. з яких: 15 843,41 грн - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 455,75 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 24 798,98 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 497,53 грн - заборгованість по відсоткам за прострочене тіло кредиту (а.с.33).
АТ «Сенс Банк» звернувся до ОСОБА_1 з досудовою вимогою про виконання договірних зобов`язань (а.с.58).
Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань відповідачкою суду не надано.
Згідно з витягом з Державного реєстру банків АТ "СЕНС БАНК" сформованого 02.12.2022р. - значиться запис датований 01.12.2022р., підставою внесення якого стала зміна найменування з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на Акціонерне товариство "СЕСН БАНК".
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилами ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність банком за допомогою належних доказів обставин, які підтверджують укладення з відповідачкою договору-приєднання та додаткової угоди до нього, з погодженням усіх суттєвих умов, які надані позивачем до матеріалів справи, зокрема, процентів.
Згідно з наданими позивачем розрахунку та виписки, відповідачу банком були здійснені комісійні нарахування у розмірі 48 000 грн. 00 коп.
Однак у матеріалах справи відсутні узгодження сторонами такого виду витрат, необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються клієнту та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, обслуговування основної картки, інше), як і докази надання їх більше ніж один раз на місяць.
Тарифи та Додаток № 4 до договору, посилання на які містяться у Оферті № 501386413, разом з позовною заявою та протягом усього часу судового розгляду позивачем надані не були. 
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування".
Аналогічні висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі № 582/202/22 (провадження 61-15120ск23).
Статтею 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем підлягає зменшенню на суму стягнутих (списаних) банком грошових коштів у розмірі 48 000 грн. 00 коп. (комісія за розрахунково-касове обслуговування, комісія за обслуговування основної картки (щомісячно від суми заборгованості на кінець розрахункового періоду), умови щодо сплати якої не були погоджені сторонами при укладенні угоди № 501386413.
Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погашає, при цьому його розмір належним чином підтверджений документально. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 501386413 від 06.11.2021 у сумі 123 321,54 грн., з яких: 73 513,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 49 808,33 грн. - заборгованість за відсотками, підлягають задоволенню.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у сумі 48 000,00 грн. слід відмовити.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надано довіреність № 024543/25, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частин 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, а тому такі витрати не підлягають задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, в сумі 123 321,54 грн., що складає 71,98% від суми позову (171 321,54 грн.), у відповідному відсотковому значенні підлягає стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, а саме в розмірі 1 743,64 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
 
Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501386413 від 06.11.2021 у сумі 123 321 (сто двадцять три тисячі триста двадцять одна) гривня 54 копійок, з яких: 73 513,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 49 808,33 грн. - заборгованість за відсотками, підлягають задоволенню, а також сплачені при подачі позову судові витрати - 1 743 (одна тисяча сімсот сорок три) гривні 64 копійок судового збору, а всього 125 065 (сто двадцять п`ять тисяч шістдесят п`ять) гривень 18 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 26 березня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ 23494714.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ