Єдиний унікальний номер судової справи 462/9598/25
Номер провадження 2/462/251/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача
Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Карпусь О. М., 02.12.2025 року (вх. № 27482) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якій просить суд:
-розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 14.11.2017 року Виконавчим комітетом Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 1, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ;
-після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_3 »;
-сплату судового збору залишити за позивачем.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб 14.11.2017 року у Виконавчому комітеті Бунівської сільської ради Яворівського р-ну Львівської обл., актовий запис № 1, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Зазначено, що від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що подружні відносини з відповідачем фактично припинилися, спільне проживання, побут і бюджет відсутні, подружжя проживає окремо, взаєморозуміння та спільні інтереси втрачені. Шлюб має формальний характер, сім`я фактично розпалася, а подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Надання строку для примирення є недоцільним, оскільки спроби примирення результатів не дали (а.с. 1-2).

ІІ. Рух справи в суді
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Галайко Н. М. (а.с. 13).
Судом у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2086122 та № 2086158 від 04.12.2025 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи – відповідача та позивача у справі (а.с. 14, 15).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 16-17).
Задля забезпечення обізнаності відповідача про дане судове провадження суд, вживаючи всіх залежних від нього заходів здійснив додаткове повідомлення відповідача шляхом телефонограми суду на номер телефону, наданий позивачем (а.с. 19).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2025 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення – задоволено частково та надано подружжю строк для примирення – три місяці. Провадження у цивільній справі – зупинено (а.с. 30-31).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.03.2026 року постановлено поновити провадження у цивільній справі.

ІІІ. Щодо правової позиції відповідача
Судом встановлено, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 10.12.2025 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення, яка містить особистий підпис відповідача.
Скориставшись своїм процесуальним правом, відповідач подав до суду клопотання про надання строку для примирення сторін, яке було задоволено судом, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено.
Водночас, у встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позовну заяву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, заперечень проти позову не надав, причин неподання відзиву суду не повідомив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, станом на день ухвалення рішення відповідач обізнаний про розгляд даної справи, однак своїм правом на подання відзиву не скористався, а строк, встановлений для його подання, сплив, у зв`язку з чим справа підлягає вирішенню за наявними у ній матеріалами.
Окремо суд враховує, що строк, наданий для примирення сторін, закінчився, однак примирення між сторонами не відбулося. Протягом зазначеного строку жодна зі сторін не повідомила суд про вжиття заходів для відновлення сімейних відносин, не подала заяв про досягнення примирення або намір зберегти шлюб. Також позивач не звертався із заявою про відкликання позову, а відповідач не подавав клопотань про продовження строку для примирення.

IV. Позиція суду
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Встановлені судом фактичні обставини справ
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , стверджується, що сторони знаходяться у шлюбі з 14.11.2017 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № І (а.с. 5).
Копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_5 , актовий запис № 238 (а.с. 9).
Копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , актовий запис № 806 (а.с. 10).
Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться.
Протягом встановленого судом строку для примирення, відновлення стосунків між сторонами не відбулося.
Відповідач своїх заперечень не надав, викладеного позивачем не спростовував.
Також, до матеріалів позовної заяви долучено копії: ордеру на надання правничої допомоги серії ВС № 1416706 від 29.11.2025 року (а.с. 3), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Карпусь О. М. (а.с. 4), паспорта (ID-картка) громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 6), витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 (а.с. 7), картки платника податків ОСОБА_1 (а.с. 8), відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 208246 (а.с 24), посвідчення серії № 90, виданого 09.07.2019 року Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на ім`я ОСОБА_2 (згідно з яким останній є особою з інвалідністю ІІ групи (з дитинства) та йому призначена пенсія безтерміново) (а.с 25), перекладу з польської мови на українську Інформаційної карти стаціонарного лікування (№ у реєстрі: 463), виданої Воєводською лікарнею ім. св. отця Піо у м. Перемишль (Республіка Польща) від 18.03.2016 року на ім`я ОСОБА_6 , 1992 року народження (а.с. 26-27, 28-29).

VІ. Застосоване законодавство та мотиви прийняття рішення судом
Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 Сімейного кодексу України (далі – СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб – це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.
Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Окрім цього, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020 року.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що розлад у сім`ї носить стійкий характер, сторони втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.
Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач  ОСОБА_1 у позовній заяві питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить, натомість зазначає про залишення такого без змін, оскільки бажає надалі іменуватись прізвищем « ОСОБА_3 ».

VІI. Судові витрати по справі
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.1. Щодо судового збору
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову – на відповідача.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до норми п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено копію посвідчення серії № 90, виданого 09.07.2019 року Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на ім`я ОСОБА_2 , згідно з яким останній є особою з інвалідністю ІІ групи (з дитинства), пенсія призначена безтерміново. У зв`язку з наведеним, відповідач звільнений від сплати судового збору в силу закону.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. (а.с. 11).
Водночас суд приймає до уваги заяву позивача, у якій вона просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею та не стягувати їх з відповідача. 
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за позивачем.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 77-81, 223, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 110 СК України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.

2. Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 14.11.2017 року Виконавчим комітетом Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 1, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

3. Судові витрати – залишити за позивачем ОСОБА_1 .

4. Роз`яснення суду
Відповідно до п. 1, 2, 3 Р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 8) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку.

5. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

6. Відомості щодо учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Текст судового рішення складено 23.03.2026 року.

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя:        Н. М. Галайко