ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/2206/25 Головуючий в 1 інст. Круглікова А.В.
Провадження №33/807/337/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 15 лютого 2025 року о 10 год. 57 хв., водій ОСОБА_3 по вул. Миколи Ласточкіна, 112 в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря - нарколога та підтверджується висновком медичного закладу 1120 від 15.02.2025 р. Водія відсторонено від керування транспортним засобом, шляхом паркування без порушень ПДР, про повторність попереджено, чим порушив п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначив про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки без врахування його клопотання про відкладення розгляду справи через проходження ним військової служби справу було розглянуто та як наслідок, прийнято оскаржувану постанову без його участі та з порушенням його прав на подання доказів.
Наголошує, що судом не прийнято до уваги відсутність у поліцейських законних підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» для зупинки ТЗ під його керуванням, не проінформовано його про конкретну причину зупинки з детальним її описом. А отже, всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати. Крім того, суд не звернув уваги на відсутність фіксації відеозаписом події порядку перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння.
Вважає, що при складанні працівниками поліції адміністративного матеріалу допущений ряд порушень, зокрема вимог ст. 266 КУпАП, Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та Інструкції.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
22 січня 2026 року, 29 січня 2026 року та 5 лютого 2025 року захисника ОСОБА_2 - адвокат Карабут М.В. звернулась до апеляційного суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям. Однак, до жодного з клопотань відомостей на підтвердження вказаної обставини суду не надала. При цьому, участь адвоката Карабут М.В. за її клопотанням була організована в режимі відеоконференції.
Слід зазначити, що судові засідання, які були призначені, зокрема 23 січня 2026 року та на 30 січня 2026 року, вже відкладалися за клопотаннями сторони захисту.
Апелянт ОСОБА_2 також про кожне із судових засідань повідомлявся СМС повідомленнями, які отримав своєчасно 26 січня 2026 року, 2 лютого 2026 року за номером телефону, вказаним ним в апеляційній скарзі, разом з тим також до жодного з судових засідань не з`явився, причини неявки не повідомив. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Суддя апеляційного суду вважає, що у ОСОБА_2 та його захисника – адвоката Карабут М.В. було достатньо часу задля віднайдення можливості бути присутніми при апеляційному розгляді власної апеляційної скарги, а тому розгляд справи, згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідаючи на доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки без врахування його клопотання про відкладення розгляду справи через проходження ним військової служби, справу було розглянуто та прийнято оскаржувану постанову без його участі та з порушенням його прав на подання доказів, суддя апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак, в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім під час складання протоколу та обізнаний про те, що розгляд справи відбудеться в Комунарському районному суді м. Запоріжжя. 2 липня 2025 року, захисник ОСОБА_2 – адвокат Жидкова Л.І. в Комунарському районному суді м.Запоріжжя ознайомилася з матеріалами справи. 
Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте, відкладав як за неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і за клопотанням ОСОБА_2 та його захисника.
Отже, ОСОБА_2 був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та не був позбавлений можливості прибути до суду для участі в судовому засіданні. 
Приймаючи до уваги, що ст. 277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, який становить п`ятнадцять днів з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалі, зважуючи на поведінці ОСОБА_2 щодо його неявок до суду та обізнаність останнього по судовий розгляд справи, суддя апеляційного суду не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності останнього.
Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_2 шляхом призначення його апеляційної скарги до розгляду та неодноразового виклику його та його захисника до суду апеляційної інстанції. В свою чергу, суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_2 та його захисника – адвоката Карабут М.В. про судовий розгляд справи та надання можливості захиснику бути присутньою в суді апеляційної інстанції, у тому числі, в режимі відео конференції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи. 
Отже, сукупність наведених обставин, на переконання судді апеляційного суду, не дає підстав для скасування судового рішення з мотивів не дотримання прав ОСОБА_2 .
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 247682 від 15 лютого 2025 року підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 лютого 2025 р., згідно якого у  ОСОБА_2 поліцейським виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 5);
- даними Висновку № 1120 від 15 лютого 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно яких ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного сп`яніння «маріхуана» (а.с. 6);
- відеозаписом події (а.с. 9).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Golf під керування ОСОБА_2 , його зупинка на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» про що повідомлено водія. Перевірка документів водія в ході якої, у поліцейського виникли підозри про перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, встановлення ознак сп`яніння та їх оголошення. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Після тривалих сперечань із працівником поліції Жогло І.І. надає згоду пройти запропонований огляд. Також зафіксовані події і у медичному закладі, зокрема зафіксовано процедуру проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 , за результатами якого встановлено перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням «марихуани», внаслідок чого лікарем наркологом складений відповідний медичний висновок, який підписаний ОСОБА_2 без зауважень.
Суддя апеляційного суду констатує, що огляд проведено з дотриманням ст. 266 КУпАП, зокрема лікарем КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР, тобто у закладі, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Доводи апелянта про відсутність у поліцейських законних підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» для зупинки ТЗ під його керуванням та відсутність фіксації відеозаписом події порядку перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння, суддя апеляційного суду вважає безпідставними.
Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.
Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_2 .
Разом із цим, з відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Однак, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_2 виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, оголосив їх, внаслідок чого запропонував останньому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Крім того, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно  ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу порушення вимог п. 2.9а ПДР. 
Таким чином, суддя суду першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини  ОСОБА_2 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/2206/25