ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2026 року справа №200/4992/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 р. у справі № 200/4992/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просила: 
- скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області № 262340022736 від 23 січня 2024 року про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком пільгових умовах за списком № 2, починаючи з 17 січня 2024 року, та зарахувати періоди з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року, з 5 вересня 1991 року по 28 лютого 1994 року, з 17 березня 1994 року по 2 листопада 2009 року, з 19 січня 2012 року по 14 грудня 2023 року в подвійному розмірі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі № 200/4992/24 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2024 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а сам суд:
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 262340022736 від 23 січня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 13 жовтня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - із врахуванням вимог п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року № 213-VIII, а також із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 врахувати до її страхового/трудового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ періоди її роботи з 1 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року, з 5 травня 2000 року по 10 вересня 2002 року, з 1 січня 2004 року по 30 червня 2005 року, з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року, з 31 жовтня 2019 року по 31 грудня 2023 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 при розрахунку її пільгового стажу врахувати:
- довідку від 1 листопада 2023 року № 58, видану Комунальним некомерційним підприємством “Клінічна лікарня № 15 Подільського району м. Києва”;
- довідку від 17 жовтня 2023 року № 3848/02, видану Комунальним некомерційним підприємством “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва”;
- довідку від 6 листопада 2023 року № 4079/02, видану Комунальним некомерційним підприємством “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва”.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовив.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, що Головне управління наголошує, що необхідність підтвердження пільгового характеру стажу, а також порядок такого підтвердження встановлено положеннями чинного законодавства, наведені вище положення такими, що суперечать положенням Конституції та Законів України і є нечинними не визнавались, а отже відсутні будь які підстави їх неврахування при розрахунку стажу Позивачки.
За наслідком розгляду наданого пакету документів та індивідуальних відомостей застрахованої особи було встановлено, що станом на час звернення страховий стаж позивача склав 40 років 06 місяців 21 день, пільговий стаж за Списком № 2 склав 15 років 0 місяців 28 днів.
До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи згідно довідок від 01.11.2023 № 58 та № 4079/02, а також від 17.10.2023 № 3848/02 оскільки вказані довідки не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 № 637, а саме — не зазначено підсумок пільгового стажу, невірне посилання на списки чинні на момент пільгової роботи.
За результатом розгляду заяви Позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку відповідно до положень ст. 114 Закону №1058.
Скаржник зазначає, що пенсійне забезпечення громадян, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Сп.1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Сп.2 здійснюється відповідно до ст. 114 Закону 1058.
Відповідно до абзацу 1 пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення Закону 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не cупepeчить цьому Закону. Тобто, пенсія відповідно до положення ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» може бути призначене виключно в тих випадках коли це ніяким чином не суперечить положенням Закону 1058.
Щодо вимог про зобов`язання Головного управління здійснити призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до положень ст. 13 Закону 1788, скаржник зазначає, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та спеціальний стаж Позивача, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду, якими останні наділені як юридичні особи публічного права.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
17 січня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком, яка була зареєстрована за номером 1088 (а.с. 77, 154, 161).
До заяви було додано копії наступних документів: паспорта НОМЕР_2 ; дублікату довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; трудової книжки НОМЕР_3 ; довідок: № 65 від 5 грудня 2023 року, № 4078/02 від 6 листопада 2023 року, № 4079/02 від 6 листопада 2023 року, № 917/02 від 28 березня 2023 року, № 4498/02 від 14 грудня 2023 року, № 4499/02 від 14 грудня 2023 року; наказів (з додатками) стосовно атестації робочих місць: № 98 від 20 липня 1994 року, № 98 від 20 липня 1998 року, № 107-а/вк від 12 червня 2001 року, № 107-а/вк від 12 червня 2001 року, № 4І/12 від 28 квітня 2005 року, № 4І/12 від 28 квітня 2005 року, № 87/01 від 22 серпня 2005 року, № 103 від 17 липня 2009 року, № 103 від 17 липня 2009 року, № 143/1 від 31 жовтня 2014 року, № 143/1 від 31 жовтня 2014 року, № 143/1 від 31 жовтня 2014 року, № 115 від 21 жовтня 2019 року, № 115 від 31 жовтня 2019 року, № 39-к від 3 лютого 2020 року, № 59 від 1 листопада 2023 року; особової карти (а.с. 74-114, 162-179, 216-243).
Відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_4 від 5 серпня 1991 року, позивач:
- з 5 серпня 1991 року по 28 лютого 1994 року працювала в ДТМО Ватутінського району на посаді медичної сестри фільтра п/о 3 (записи №№ 1-2);
- з 17 березня 1994 року по 30 вересня 2002 року працювала в Київській центральній міській клінічній лікарні на посаді медичної сестри процедурної І інфекційного відділення центру інфекційних захворювань по переводу з ДТМО Ватутінського району м. Києва (записи №№ 3-7);
- з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2005 року працювала в.о. старшої медичної сестри І інфекційного відділення центру інфекційних захворювань (записи № 4, 6);
(28 квітня 2005 року – проведена атестація робочих місць за умовами праці визначеного права на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 2, запис № 5);
- з 1 липня 2005 року по 2 листопада 2009 року працювала медичною сестрою стерилізаційної Київській центральній міській клінічній лікарні (записи № 8, 10);
(14 січня 2008 року Центральна міська клінічна лікарня реорганізована шляхом перетворення в Олександрівську клінічну лікарню м. Києва, запис № 9);
- з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року працювала Клінічній лікарні № 15 Подільського району м. Києва на посаді старшої медичної сестри інфекційного відділення по переводу (записи №№ 11, 13);
(17 липня 2009 року проведена атестація робочих місць за умовами праці, визначено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 2, запис № 12);
- з 19 січня 2012 року по 16 квітня 2012 року працювала в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва на посаді сестри медичної консультативної поліклініки (записи №№ 14-15);
(31 жовтня 2014 року проведена переатестація робочих місць за умовами праці визнано право для працівників інфекційних відділень на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації передбачені чинним законодавством України, запис № 16);
- з 17 квітня 2012 року працює на посаді старшої медичної сестри інфекційного боксованого відділення № 1 (запис № 15);
(3 лютого 2020 року Олександрівська клінічна лікарня м. Києва реорганізовано шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва”, запис № 17);
(31 жовтня 2019 року проведена повторна атестація робочих місць, запис № 18); [….] (а.с. 78-82, 171-179).
Згідно з довідкою для призначення наявного трудового стажу для призначення пенсії від 1 листопада 2023 року № 58, виданої Комунальним некомерційним підприємством “Клінічна лікарня № 15 Подільського району м. Києва”, ОСОБА_1 працювала на посаді старшої медичної сестри інфекційного відділення по переводу з 3 листопада 2009 року (наказ від 2 листопада 2009 року № 263к) по 8 січня 2012 року (наказ від 12 січня 2012 року № 6к) повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці (постійний контакт з інфекційними хворими), що надає право на пільгове пенсійне забезпечення та відноситься до переліку професій списку № 2. Згідно Постанови 36 від 16 січня 2003 року, щодо переліку професій і посад працівників, зайнятих на роботах зі шкідливими умовами праці, мають право на пільгову пенсію і відносяться до списку № 2. 
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1644 від 13 грудня 2004 року “Про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”, розділ ХХІV “Охорона здоров`я та соціальна допомога”, пункт 24 а) працівники, які безпосередньо обслуговують хворих … та інфекційних закладах, відділеннях; молодші спеціалісти з медичною освітою. 
17 липня 2009 року проведена атестація робочих місць за умовами праці, визначено право на пільгове забезпечення згідно списку № 2 (наказ від 17 липня 2009 року № 103). 
За період з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною не перебувала, у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала. 
Довідка видана на підставі наказів по закладу, особистої форми П-2, відомостей про нарахування заробітної плати (встановлено підвищення схемного посадового окладу в розмірі 15% за роботу із шкідливими умовами праці), наказів про результати атестації робочих місць: № 103 від 17 липня 2009 року (а.с. 109, 169-170).
Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва” від 6 листопада 2023 року № 4079/02 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зазначено що, ОСОБА_1 :
17 березня 1994 року зарахована на посаду сестри медичної процедурної І інфекційного відділення центра інфекційних захворювань по переводу з ДТМО Ватутінського району м. Києва (Наказ № 46-вк від 16 березня 1994 року);
1 жовтня 2002 року переведена в.о. старшої медичної сестри І інфекційного відділення центра інфекційних захворювань (Наказ № 174-вк від 4 жовтня 2002 року);
1 липня 2005 року переведена медичною сестрою стерилізації (Наказ № 121-к від 30 червня 2005 року);
2 листопада 2009 року звільнена з роботи згідно переводу в клінічну лікарню № 15 Подільського району м. Києва (Наказ № 207-к від 29 жовтня 2009 року).
Проведена атестація робочих місць за умовами праці 20 липня 1994 року, 20 липня 1998 року, 12 червня 2001 року, 28 квітня 2005 року.
З 1 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (Наказ № 120-вк від 14 липня 1994 року); з 5 травня 2000 року по 13 квітня 2003 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (Наказ № 165-к від 11 вересня 2000 року); 11 вересня 2002 року приступила до роботи перервавши відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (Наказ № 158-к від 12 вересня 2002 року); з 17 травня 2005 року по 25 травня 2008 року перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (Наказ № 75-к від 21 квітня 2005 року); з 26 березня 2008 року по 25 вересня 2008 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 3,5 років (Наказ № 58-к від 12 вересня 2002 року); з 26 вересня 2008 року по 25 березня 2009 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 4-х років (Наказ № 183-к від 25 вересня 2008 року); з 25 березня 2009 року по 25 березня 2010 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 5-ти років (Наказ № 52-к від 16 березня 2009 року).
ОСОБА_1 з 17 березня 1994 року по 1 жовтня 2002 року була зайнята повний робочий день на роботі з шкідливими і важкими умовами праці що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Довідка видана на підставі особистої справи, книги наказів, особової форми Т-2.
В довідці також зазначено про реорганізацію КНП “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва” в Київську центральну міську клінічну лікарню (Наказ № 59-а/к від 9 квітня 1993 року), Олександрівську клінічну лікарню м. Києва (Наказ №1-А/1 від 14 січня 2008 року), Комунальне некомерційне підприємство “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва” (Наказ № 23/2 від 3 лютого 2020 року) (а.с. 105, 164-165).
Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства “Олександрівська клінічна лікарня м. Києва” від 17 жовтня 2023 року № 3848/02, ОСОБА_1 з 19 січня 2012 року прийнята на посаду сестри медичної консультативної поліклініки в порядку переведення з міської клінічної лікарні № 15 м. Києва (Наказ № 18-к від 19 січня 2012 року), 17 квітня 2012 року переведена на посаду старшої медичної сестри інфекційного боксованого відділення № 1 (Наказ № 108-к від 17 квітня 2012 року) працює по теперішній час.
Була проведена атестація робочих місць 31 жовтня 2014 року (Наказ № 143/1 від 31 жовтня 2014 року) та 31 жовтня 2019 року (Наказ № 115 від 31 жовтня 2019 року).
За час роботи та по теперішній час відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та 6-ти річного віку не було, у відпустках за власний рахунок не перебувала.
ОСОБА_1 з 17 квітня 2012 року по теперішній час зайнята повний робочий день на роботі з шкідливим і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає пенсію за віком на пільгових умовах Списком № 2.
Довідка видана на підставі особистої справи, книги наказів, особистої форми Т-2 (а.с. 103, 162-163).
Відповідно до пояснень відповідачів, заява позивача за принципом екстериторіальності єдиної черги завдань була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 126-130, 200-203).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 січня 2024 року № 262340022736 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягнення пенсійного віку згідно ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” (а.с. 115, 183, 245).
Крім іншого у рішенні вказано, що відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України № 1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах мають право: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років 6 місяців 21 день, пільговий стаж за Списком № 2 складає 15 років 0 місяців 28 днів. До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно довідок від 1 листопада 2023 року № 58 та № 4079/02, від 17 жовтня 2023 року № 3848/02 - оскільки довідки не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, а саме - не зазначено підсумок пільгового стажу, невірне посилання на списки, чинні на момент пільгової роботи (а.с. 115, 183, 245). 
Як вбачається з довідки РС-право, всі періоди роботи позивача, зазначені у трудовій книжці, зараховано до її страхового стажу; до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано періоди роботи: з 17 квітня 2012 року по 30 жовтня 2019 року - мед. заклад зі ст. 60 – 15 років 0 місяців 28 днів (а.с. 143, 180-181).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить частину 1 та пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній після внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. 
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. 
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Отже, Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років, та стаж як загальний так і польовий.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам»
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, та стаж. 
Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:
«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».
Також зазначено, що «… до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.»
У пункті 120 Великої Палати Верховного Суду зазначено «Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач - особа, яка: звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років; набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.»
Правовідносини у цій справі відповідають справі №360/3611/20.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 8 листопада 2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи. Отже, у цій справі застосуванню також підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не Закону №1058-ІV.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, також, була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку та стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
З огляду на вищезазначені приписи законодавства та висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, у цій справі, також, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року справа № 440/2850/20, від 30 березня 2023 року справа №300/1951/20, від 16 травня 2023 року справа № 160/5189/20, від 02 червня 2023 року справа №160/13468/20, від 18 лютого 2022 року справа № 360/4639/20.
Щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Відповідно до пункту 24 Порядку, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а, від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17.
Професії (посади) позивача, за якими вона працювала у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку чинного на період його роботи. 
Матеріали справи свідчать, що відповідний пільговий стаж роботи позивача у спірні періоди підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками від 1 листопада 2023 року № 58 та № 4079/02, від 17 жовтня 2023 року № 3848/02.
Щодо посилання скаржника як на підставу для не врахування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії довідок від 1 листопада 2023 року № 58 та № 4079/02, від 17 жовтня 2023 року № 3848/02 - у зв`язку із тим, що вказані довідки не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (не зазначено підсумок пільгового стажу, невірне посилання на списки, чинні на момент пільгової роботи), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.20 Порядку № 637 приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
За п. 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Як вбачається зі змісту довідки, вона містить штамп та печатку, підписи посадових осіб, містить посилання на первинні документи. 
Суд звертає увагу, що за приписами законодавства, установа у якій зберігаються архівні первинні документи має право на видання таких довідок. Також, скаржником жодним чином не спростовано інформацію наведену у довідці.
Колегія суддів зазначає, що за приписами законодавства, установа у якій зберігаються архівні первинні документи має право на видання таких довідок. Також, скаржником жодним чином не спростовано інформацію наведену у довідці.
Суд зазначає, що відповідач за приписами законодавства мав можливість витребувати у позивача додаткові докази, що підтверджують стаж, та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.
Крім того, суд зазначає, що відповідачем ототожнюється неможливість перевірити або ненадходження документу за результатами такої перевірки з не підтвердженням первинними документами інформації зазначеній у довідці, що не передбачено законодавством, зазначений висновок відповідача фактично ґрунтується на припущеннях. 
Побідні висновки Верховний Суд дійшов у постановах від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17, від 26 березня 2021 року у справі № 414/1221/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 221/6434/16-а, від 28 серпня 2020 року у справі № 263/7235/17.
Отже, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу.
Щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року, з 5 вересня 1991 року по 28 лютого 1994 року, з 17 березня 1994 року по 2 листопада 2009 року, з 19 січня 2012 року по 14 грудня 2023 року, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами №1788-ХІІ та №1058-IV. Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом №1788-ХІІ.
Відповідно до преамбули Закону №1058-IV цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Згідно зі ст. 60 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги.
За висновком Верховного Суду, наведеному у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, від 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24, таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині визначення права на пенсію за віком (в т.ч. на пільгових умовах), підлягають застосуванню і після 1 січня 2004 року (зокрема, із врахуванням пільги по обчисленню стажу, встановленої ст. 60 Закону № 1788-ХІІ).
З роз`яснень МОЗ України № 05.03-18-54/973 від 27 січня 2010 року вбачається, що «інфекційний заклад (відділення)» є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.
Матеріали справи свідчать, що позивач протягом спірного періоду працювала у інфекційному закладі (відділенні) охорони здоров`я. 
За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні спірного періоду роботи з 1 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року, з 5 травня 2000 року по 10 вересня 2002 року, з 1 січня 2004 року по 30 червня 2005 року, з 3 листопада 2009 року по 18 січня 2012 року, з 31 жовтня 2019 року по 31 грудня 2023 року, до стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі “Ковач проти України” від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. 
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, відмова ГУ ПФУ в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком, яка на час звернення до відповідача досягла необхідного віку, мала стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці визначених статтею 13 Закону № 1788, у редакції, яка діяла до 01.04.2015, з посиланням на недостатність віку та стажу (у тому числі пільгового), визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправними.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 р. у справі № 200/4992/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 р. у справі № 200/4992/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 25 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко