Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

провадження №2/279/377/26 
Справа № 279/7101/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

31 березня 2026 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/7101/25 за позовом Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому вказав, що ОСОБА_1 , 1975 року народження, та ОСОБА_2 , 1997 року народження, являються батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.2015 року, виданим виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району від 29.10.2025 року №138, вбачається,що гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з жовтня 2015 року, однак стосунки не склалися і 25 березня 2019 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу мати з дитиною майже не спілкується, не приймає участі у його вихованні і утриманні. Проживає окремо від дитини, не цікавиться навчанням дитини, його здоров`ям, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. На даний час проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 разом з 2 повнолітніми братами, ніде не працює, не утримує підсобного господарства, не обробляє присадибну ділянку. Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 . Батько здійснює догляд та утримання дитини. Однак впродовж останніх років ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. На даний час ніде не працює, має тимчасові заробітки, не утримує підсобного господарства, не обробляє присадибну ділянку. За інформацією Ушомирського ліцею малолітній ОСОБА_3 навчається в закладі з 01.09.2021 року, проживає з батьком. Мати дитини, ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його успіхами у школі. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується як особа, яка не має зареєстрованого місця проживання, ніде не працює, самоусунулась від виховання і утримання малолітнього сина. Батько, ОСОБА_1 характеризується як такий, що впродовж останнього часу ніде не працює, має тимчасові заробітки по людях. Підсобного господарства не утримує, присадибної ділянки не обробляє. Зловживає алкогольними напоями, часто у будинку в присутності дитини розпиває спиртні напої, у стані алкогольного сп`яніння не виконує належним чином батьківські обов`язки, подає негативний приклад сину. У зв`язку із невиконанням батьками своїх батьківських обов`язків щодо виховання і утримання дитини, службою у справах дітей Ушомирської сільської ради малолітній ОСОБА_3 поставлений на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування наказом №73 від 17.10.2025 року. На підставі п.31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», наказом №74 від 20.10.2025 року служби у справах дітей Ушомирської сільської ради малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 АДРЕСА_3 з 20 жовтня 2025 року терміном на 2 місяці. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не створюють належних умов для здорового фізичного, духовного та морального розвитку своєї дитини. Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подавши письмову заяву. Відповідач ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви визнав в повному обсязі, подавши письмову заяву. Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з ними не проживає, тимчасово влаштований як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 20 жовтня 2025 року терміном на 2 місяці. Орган опіки та піклування Ушомирської сільської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вони ухилились від виконання батьківських обов`язків. Згідно наданої Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області вих. №1050/01-24 від 07.11.2025 р. характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній зареєстрований та проживає зі своїм малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 . Мати дитини, ОСОБА_2 , з сім`єю не проживає, батько сам займається вихованням і утриманням сина. Підсобного господарства не утримує, присадибної ділянки не обробляє. Впродовж останнього часу ніде не працює, має тимчасові заробітки по людях. Зловживає алкогольними напоями, часто в будинку в присутності дитини розпиває спиртні напої, у стані алкогольного сп`яніння не виконує належним чином батьківські обов`язки, подає негативний приклад сину. Згідно наданої Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області вих. №1049/01-24 від 07.11.2025 р. характеристики ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 . Перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2016 року з дитиною та чоловіком не проживає, на даний час розлучені. Після зняття з реєстрації за місцем проживання чоловіка ніде не зареєструвала місце проживання, офіційно ніде не працює, проживає разом із старшим братом у найманій квартирі. Участі у вихованні сина ОСОБА_6 не приймає, допомоги на його утримання не надає, практично не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, навчанням у школі. Згідно інформації Ушомирського ліцею Ушомирської сільської ради Відділу освіти, молоді і спорту Ушомирської сільської ради від 13.10.2025 №01-31/247 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здобуває освіту в Ушомирському ліцеї з 01 вересня 2021 року по даний час. За час навчання зарекомендував себе як спокійний, врівноважений, товариський учень. Виховується у неповній сім`ї, проживає з батьком. Мати, ОСОБА_2 , участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його успіхами, з сім`єю не проживає. Згідно наказу від 20.10.2025 року №73-о Служби у справах дітей Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Ушомир Коростенського району Житомирської області взятий на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною першою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення змісту частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Ілля Ляпін проти росії» (заява (№70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 11 вересня 2020 року у справі №357/12295/18, від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, дійшов переконання, що відповідачі добровільно без поважних на те причин ухилились від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу вихованням та утриманням дитини не займаються, його життям, здоров`ям, навчанням не цікавляться, матеріальної допомоги не надають. Малолітній ОСОБА_3 проживав у тітки ОСОБА_7 , з її слів та за інформацією поліцейських офіцерів громади батько ОСОБА_1 перебував у розшуку ТЦК СП через порушення військового обліку та був доставлений поліцією до Коростенського ТЦК СП, наказом №74-о від 20.10.2025 року служби у справах дітей Ушомирської сільської ради малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було тимчасового влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 АДРЕСА_3 з 20 жовтня 2025 року терміном на 2 місяці. Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно дитини. Відповідач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви визнав в повному обсязі. Враховуючи ті обставини, що відповідачі не приймають участь у житті дитини, своєю поведінкою та способом життя негативно впливають на його психічний та емоційний стан, безвідповідально ставляться до потреб дитини, враховуючи безпосередні інтереси дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляють, не виконують обов`язок по утриманню дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У той же час, відповідачі несуть обов`язок по утриманню дітей, тому позовні вимоги про стягнення з них аліментів підлягають задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.164, 180 СК України,
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щомісячно стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Ушомир Коростенського району Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.11.2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки с.Сварково Глухівського району Сумської області, РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.11.2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1211 (одній тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, місце знаходження: 11571, Житомирська область, Коростенський район, с.Ушомир, вул.Березюка, 15. 

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації:   АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_4 від 11.03.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 . 

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання:   АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_5 від 12.11.2015 року, РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя        Волкова Н.Я.