Справа № 991/1998/26
Провадження 1-кс/991/2014/26
У Х В А Л А

06.03.2026           м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и л а:
1.28.02.2026 ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки такі не внесли відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 19.02.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та не розпочали досудове розслідування.
2.04.03.2026 скарга надійшла до ВАКС та цього ж дня згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді, передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
3.Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив таку задовольнити.
4.НАБУ свого представника у судове засідання не направило. Оскільки КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку неприбуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути таку скаргу.
5.Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з огляду на таке.
6.Скарга, з урахуванням доводів скаржника у судовому засіданні, мотивована тим, що 19.02.2026 він звернувся до НАБУ із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. А саме про те, що детектив НАБУ ОСОБА_4 , зловживаючи владою та службовим становищем, не виконала ухвалу слідчого судді від 31.12.2025 у справі № 991/13424/25 та внесла до ЄРДР завідомо неправдиву інформацію в частині правової кваліфікації, а саме за ст. 365-2 КК України, а не за ст. 364, 368 КК України, як установлено в ухвалі, та осіб, про яких скаржник зазначав у своїй заяві від 11.12.2025.
7.Також, у заяві скаржник зазначав про те, що детектив, з метою порушення його прав як потерпілого, нібито допитувала його як заявника, а для підпису надала протокол допиту у якості свідка. 
8.Скаржник переконаний, що такі дії детектива ОСОБА_4 свідчать про бажання сприяти злочинній діяльності та приховувати злочини заступника Міністра юстиції України ОСОБА_5 та її злочинної організації та одержання за це неправомірної вигоди.
9.Покликаючись на такі обставини, скаржник у заяві від 19.02.2026 просив внести відомості про злочин до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР. 
10.Однак, як стверджує скаржник, станом на дату подання цієї скарги відомості за його заявою до ЄРДР не внесені.
11.Слідчою суддею здійснено запит до НАБУ щодо надання інформації про результати розгляду заяви. Однак відповідь на нього не надано.
12.Отже, відомості за заявою скаржника до ЄРДР не внесені. 
13.Виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу.
14.Поряд з цим, згідно з даними офіційного сайту «Укрпошта» та відомостями щодо номеру поштового відправлення, який міститься на конверті /а.с. 5 т. 1/, зі скаргою ОСОБА_3 звернувся до ВАКС 28.02.2026, тобто у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України строк.
15.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
16.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
17.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
18.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України. 
19.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.
20.Також згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
21.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
22.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
23.Так, п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено таку умову, як розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою, зокрема, правоохоронного органу.
24.У заяві ОСОБА_3 не зазначав про те, які, на його переконання, злочини вчинено детективом НАБУ, проте у заяві він стверджує, що описані ним дії вчиняються детективом з метою отримання неправомірної вигоди. 
25.Водночас, діяння, які полягають в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України. 
26.Отже, скарга в частині повідомлення про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, службовою особою правоохоронного органу, підлягає розгляду в цьому суді, якщо розмір предмета кримінального правопорушення перевищує, визначений п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. Поряд з цим, слідча суддя зазначає, що заявнику на етапі повідомлення про злочин може бути не відомий розмір предмета кримінального правопорушення, водночас такий може бути встановлено за результатами досудового розслідування після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та відповідати розміру, встановленому у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.
27.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скарзі йде мова також про можливе вчинення кримінальних правопорушень, у співучасті з іншими особами, а також інших кримінальних правопорушень, цими ж особами, то з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.
28.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.
29.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулося, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).
30.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
31.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.
32.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».
33.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.
34.Однак, на переконання слідчої судді, скарга ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.
35.Так, доводи скаржника зводяться до того, що він у заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 11.12.2025 повідомляв про вчинення конкретних кримінальних правопорушень, конкретними особами, зокрема заступником Міністра юстиції України ОСОБА_6 . Водночас, в ухвалі від 31.12.2025 у справі № 991/13424/25 встановлено, що скоєно злочини, передбачені ст. 364, ст. 368 КК України.
36.Слідчою суддею установлено, що ухвалою слідчого судді, на яку покликається скаржник, задоволено його скаргу на бездіяльність детективів НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за його заявою про злочин, прийнятою на особистому прийомі ЗГ за № О-15980 від 11.12.2025 та зобов`язано уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості за такою заявою /а.с. 14-16 т. 1/. 
37.Варто зауважити, що у зазначеній ухвалі слідчим суддею не зазначалось про необхідність внесення відомостей до ЄРДР за конкретними статтями КК України та про ймовірне вчинення таких конкретними особами.
38.06.01.2026 реєстратором ОСОБА_4 до ЄРДР внесено відомості за № 52026000000000005 за ч. 1 ст. 365-2 КК України про те, що особа, яка надає публічні послуги, зловживаючи повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди, завдала істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянина /а.с. 4 т. 1/.
39.Отож, установлено, що, всупереч твердженням скаржника, детективом виконано ухвалу слідчого судді.
40.Поряд з цим, скаржник не погоджується з відомостями, які внесені детективом до ЄРДР, а саме щодо короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявником та щодо попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення.
41.З цього приводу слідча суддя зазначає, що визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення відомостей до ЄРДР відноситься до виключної дискреції слідчого, дізнавача, прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про скоєння кримінального правопорушення. 
42.Така позиція відповідає усталеній судовій практиці Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (ухвали АП ВАКС від 03.02.2021 у справі № 991/9574/20, провадження № 11-сс/991/131/21, від 24.03.2021 у справі №991/1653/21, провадження № 11-сс/991/233/21 та ін.).
43.Водночас, слідча суддя зауважує, що під час здійснення досудового розслідування, у разі встановлення фактичних обставин, які можуть свідчити про вчинення іншого злочину чи злочинів, попередньо визначена правова кваліфікація, а так само відомості щодо осіб, які ймовірно вчинили кримінальне правопорушення. Зокрема, під час здійснення досудового розслідування, у зв`язку із встановленням органом досудового розслідування фактичних даних, які могли б свідчити про обґрунтовану підозру вважати причетними тих чи інших осіб до вчинення злочину, обставини якого встановлюються під час досудового розслідування, слідчий, прокурор, серед інших, мають зазначити такі відомості у ЄРДР. 
44.За таких обставин, покликання ОСОБА_3 на те, що детективом умисно не виконано ухвалу слідчого судді та умисно внесено недостовірні відомості до ЄРДР, є лише його припущеннями не заснованими на фактичних даних. 
45.Такими ж припущеннями є твердження заявника про те, що наведені ним у заяві дії вчиняються детективом з метою одержання неправомірної вигоди. Адже на підтвердження таких покликань скаржником не наведено будь-яких об`єктивних даних. 
46.За таких обставин, викладені у заяві твердження про вчинення кримінальних правопорушень є лише припущеннями заявника, а зазначені ним обставини не ґрунтуються на конкретних даних, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень та давали б змогу попередньо кваліфікувати діяння саме як кримінальні правопорушення. 
47.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. 
48.До того ж, слідча суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.
49.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу. 
50.Отже, оскільки викладене скаржником не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за такою заявою.
51.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, керуючись статтями 214, 303, 307, 371-372 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до такої палати протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя    ОСОБА_1