ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"14" квітня 2026 р. Справа № 924/1311/25 

м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., з участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., в залі судового засідання № 305 розглянувши справу 
за позовом керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі 
1.Хмельницької обласної ради, м. Хмельницький, 
2.Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький
до 1. Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради, м. Хмельницький,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД", м. Київ
про визнання недійсним договору в частині та стягнення 76967,29 грн.

Представники:
прокуратури: Приступа В.І.; 
позивачів: не з`явилися;
КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради: Мельничук І.М., Осадчук В.В.;
ТОВ "МТ-МЕД": Дурова О.І.

У судовому засіданні 14.04.2026р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.
05.01.2026р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
24.03.2026р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Керівник окружної прокуратури міста Хмельницького просить суд визнати недійсним пункт 3.1. договору № 87 від 12.06.2023р., укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД", в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість у розмірі 76967,29 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТ-МЕД" на користь Хмельницької обласної ради 76967,29 грн., зарахувавши їх до обласного бюджету.
Прокурор в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторонами договору № 87 від 12.06.2023р., укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТ - МЕД", неправомірно включено до ціни договору поставки суму податку на додану вартість (надалі - ПДВ), яка в подальшому сплачена постачальнику, що суперечить положенням підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1447, оскільки закупівля медичного обладнання медичними закладами, які надають медичну допомогу особам у період воєнного стану, здійснюється за нульовою ставкою оподаткування податком на додану вартість, зазначаючи при цьому, що Хмельницька обласна лікарня включена до «Переліку закладів охорони здоров`я», затвердженого наказом Міністерства оборони України та Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2018 № 49/180. Крім того, посилаючись на те, що ТОВ "МД-МЕД" сума податку на додану вартість у розмірі 76967,29 грн. отримана за товар, який не підлягав оподаткуванню ПДВ, кошти з зазначеній сумі підлягають стягненню з ТОВ "МТ-МЕД" на користь Хмельницької обласної ради як такі, що безпідставно отримані внаслідок незаконного збагачення згідно зі ст. 1212 ЦК України. Обґрунтовуючи підстави для звернення з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради та Хмельницької обласної державної адміністрації, вказує, що зазначені органи є уповноважені державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, однак такого захисту не здійснюють.
Прокурор також звертає увагу, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2022 №379, на виконання Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 визначено організацію роботи всіх закладів охорони здоров`я, які перебувають в сфері управління, для забезпечення безвідмовного надання медичної допомоги усім постраждалим та пораненим. Вказує, що за потребою, в умовах воєнного стану, всі заклади охорони здоров`я області надають медичну допомогу усім постраждалим та пораненим у цілодобовому режимі, у тому числі, та зокрема, Хмельницька обласна лікарня, оскільки окремо створеного медичного закладу для лікування поранених, чи таких що зазнали іншого ушкодження здоров`я в умовах воєнного стану, дітей, на території Хмельницької області, просто не існує. 
Також прокурор вказує, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (посилається на постанови Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі 910/12764/20). 
Крім того, прокурор зазначає, що замовник був обізнаний про те, що предмет закупівлі має спеціальне цільове призначення, оскільки: по-перше, включений до Переліку №1447, по-друге, постачається для використання закладом охорони здоров`я для надання медичної допомоги усім, хто потрапить до нього, з огляду на існування умов воєнного стану. Норми Податкового кодексу України не передбачають можливості для платників податку – постачальників здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування звільнення від оподаткування податком на додану вартість, оскільки застосування встановленої діючим законодавством норми Закону є обов`язком, а не правом платника податку. Також прокурором наголошено на тому, при проведенні аналогічних закупівель при укладанні договорів на придбання ідентичного медичного виробу - «Операційний стіл», жодної гривні ПДВ не включено та не сплачено постачальникам, вказав прокурор.
З огляду на зазначене, прокурор наполягає на задоволенні позову.
Комунальне некомерційне підприємство "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради проти позову заперечує, зазначає, що визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ є не лише категорія товарів та суб`єкт отримувача таких товарів, а й призначення товарів - надання медичної допомоги фізичним особам, які, зокрема, у період запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я. Зазначає, що комунальне некомерційне підприємство "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради не є спеціалізованим закладом охорони здоров`я для лікування виключно фізичних осіб, які зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, а здійснює свою діяльність для забезпечення загальних потреб населення щодо одержання медичної допомоги.
Також вказується, що правомірність застосування ставки ПДВ або режиму звільнення від оподаткування ПДВ до тих, чи інших операцій може бути встановлена виключно за результатами проведення відповідних перевірок, передбачених ПК України. 
Крім того, відзначено, що прокурор, не маючи на те відповідних повноважень, під час перевірки опрацювання інформації, розміщеної в електронній системі закупівель, надав правову оцінку питанню дотримання відповідачем-1 вимог абз. 3 п. 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України та дійшов висновку про порушення відповідачами вимог вказаної норми ПК України та прийнятої на її підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 N 1447 "Про затвердження переліків лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану". Зазначає, що питання дотримання платником податків законодавства щодо оподаткування, а саме сплати ПДВ, згідно норм ПК України та надання цьому правової оцінки належить до виключних повноважень (компетенції) органів державної податкової служби, а не органів прокуратури.
Відтак, відповідач 1 просить суд відмовити у позові.
ТОВ "МД-МЕД" позовні вимоги не визнає. Зазначає, що під час проведення тендерної процедури, укладання та виконання договору від 12.06.2023р. не існувало підстав для застосування нульової ставки ПДВ за підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України. Замовником не зазначалося у тендерній документації, оголошенні про проведення закупівлі чи у проекті договору, що товари, які закуповуються, призначені саме для цілей, які надають право на звільнення від оподаткування ПДВ. Відтак, у відповідача не виникало жодних підстав для застосування податкової пільги при формуванні тендерної пропозиції.
Таким чином, вказує, що застосування звільнення від оподаткування ПДВ без наявності підтвердження з боку замовника суперечило б вимогам пунктів 30.9, 198.5 та 201.1 Податкового кодексу України, а також призвело б до порушення порядку складання податкової накладної, визначеного статтею 201 ПК України. 
Посилаючись на те, що закупівля медичного обладнання згідно з договором 12.06.2023р. відбувалася без цільового призначення щодо надання медичної допомоги фізичним особам, які, зокрема, у період запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, незастосування нульової ставки оподаткування на підставі підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України за договором 12.06.2023р. було законним та обґрунтованим, а тому пункт 3.1 даного договору є дійсним. Зазначає, що на підставі п. 187.7 ст. 187 Податкового кодексу України ТОВ "МТ-МЕД" було складено податкову накладну №4 від 14.07.2023р., відповідно до якої було визначено податкове зобов`язання ТОВ "МТ-МЕД" по сплаті ПДВ до бюджету в розмірі 76967,29 грн.
Також відзначено, що відповідач 2 не володіє даними коштами, не набув їх безпідставно у власність. Відповідач 2 сплатив грошові кошти в розмірі 76967,29 грн. як податок на додану вартість до державного бюджету і не може бути відповідачем в позовній вимозі щодо стягнення безпідставно сплачених грошових коштів.
Таким чином, відповідач 2 просить суд відмовити у позові.
Присутні представники учасників справи підтримали доводи, викладені в заявах по суті справи. 
Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.
Комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (Лікарня, Замовник) 18.05.2023р. в електронній системі публічних закупівель оголошено відкриті торги на закупівлю операційного столу (ДК 021:2015:33190000-8 – Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні (ДК 021:2015:33192230-3 — Операційні столи) (НК 024:2023:36867 – Операційний стіл, універсальний, мобільний) (ID закупівлі: UА-2023-05-18-009281-а). Очікувана вартість предмета закупівлі: 1176500,00 грн. Відповідно до протоколу затвердження річного плану закупівель, джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого (обласного) бюджету.
Кошти на придбання зазначеного вище медичного обладнання КНП «Хмельницька обласна лікарня», як вказав прокурор, виділено з обласного бюджету на реалізацію обласної Програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я Хмельницької обласної ради на 2023 рік.
За результатами закупівлі UА-2023-05-18-009281-а, 12.06.2023р. між Комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (Лікарня, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МТ-МЕД» (ТОВ «МТ-МЕД», Постачальник) укладено договір про закупівлю № 87.
Згідно з пунктом 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується у 2023 році поставити Замовнику товар, зазначений в специфікації (Додаток № 1 до договору), а Замовник - прийняти та оплатити такий товар: «код ДК 021-2015:33190000-8 -Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні» (36867- Операційний стіл, універсальний, мобільний) (Товар) в асортименті, в кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації, що додається до Договору і є невід`ємною його частиною (Додаток 1).
Відповідно до Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору, повне найменування товару: Операційній стіл VIVАХ ОТ-02 (ОТ-02-522), назва та код відповідно до НК 024:2019 - 36867 - Операційний стіл універсальний, мобільний у комплекті 1 шт., загальною вартістю з ПДВ 1176500,00 грн., в тому числі ПДВ -76967,29 грн.
Також, відповідно до пункту 3.1 Договору визначена загальна ціна договору, яка становить 1176500,00 грн., в т.ч. ПДВ 7% - 76967,29 грн., що кореспондується з пунктом 1 Специфікації.
За змістом підпунктів 4.1, 4.2 Договору, розрахунки за товар здійснюються згідно рахунку та/або видаткових накладних шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.
Відповідно до видаткової накладної № 49 від 04.07.2023р. ТОВ «МТ-МЕД» передано КНП «Хмельницька обласна лікарня» товар, а саме: Операційній стіл VIVАХ ОТ-02 (ОТ-02-522), назва та код відповідно до НК 024:2019 - 36867 - Операційний стіл універсальний, мобільний у комплекті 1 шт., загальною вартістю з ПДВ 1176500,00 грн., в тому числі ПДВ -76967,29 грн., про що складено акт приймання-передачі від 04.07.2024 № 0723/04-01.
Згідно з платіжною інструкцією №3 від 12.07.2023р. Лікарнею сплачено ТОВ «МТ-МЕД» 1176500,00 грн. за придбання вказаного медичного обладнання.
Листом від 21.10.2025р. Окружна прокуратура міста Хмельницького повідомила Хмельницьку обласну раду про те, що при укладанні комунальним підприємством «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради договору з ТОВ «МТ-МЕД» не враховано норми податкового законодавства, що, в свою чергу, призвело до безпідставного включення та сплати суми ПДВ у розмірі 76967,29 грн.
Хмельницька обласна рада у своєму листі від 14.11.2025р. вказала про делегування з лютого 2022 року своїх повноважень в частині розпорядження бюджетними коштами Хмельницькій обласній військовій адміністрації.
Окружною прокуратурою міста Хмельницького 04.12.2025р. на адресу обласної адміністрації у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» також направлено лист з пропозицією повідомити про намір вжиття заходів щодо усунення вказаних прокурором порушень у закупівлі медичного обладнання за бюджеті кошти.
У своїй відповіді від 11.12.2025р. Хмельницька обласна державна адміністрація не заперечила проти представництва її інтересів прокурором у суді.
Прокурор листами від 19.12.2025р. та від 11.12.2025р. повідомив позивачів про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом до лікарні та ТОВ "МТ-МЕД" про визнання недійсними договору № 87 від 12.06.2023р. в частині включення до ціни договору суми ПДВ та стягнення з ТОВ "МТ-МЕД" безпідставно сплачених грошових коштів.
На підтвердження своїх доводів учасниками справи також надано копії: листів від 08.10.2025р., 14.11.2025р., 04.12.2025р., статуту Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, документи щодо закупівель КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради медичного обладнання тощо.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частини третя і п`ята статті 53 ГПК України встановлюють, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
У положеннях частини четвертої статті 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Отже, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
У пункті 55 постанови від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.
Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та №922/1830/19). Тобто, під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", якою визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Відповідно до абзаців 1 - 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відтак, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 22.11.2021р. у справі № 917/564/21, від 14.12.2021р. у справі №916/1978/21).
Відповідно до ст. 56 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Поняття "інтереси держави" визначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, зазначивши, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.
Прокурор зазначає, що пред`явлення даного позову прокурором зумовлено порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки укладання оспорюваного в частині договору № 87 від 12.06.2023р. разом із безпідставною сплатою коштів у певній сумі не спрямовані на забезпечення максимальної економії та ефективності використання бюджетних коштів та порушує інтереси держави та територіальної громади у бюджетній сфері.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 зазначено, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади (п. 8.47).
Згідно з п. 1.4. Статуту КНП „Хмельницька обласна лікарня” остання є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради. Підприємство підпорядковане, підзвітне та підконтрольне засновнику (п. 1.5. Статуту). 
Хмельницька обласна рада, як власник коштів, за які проведено закупівлю та засновник закладу охорони здоров`я, є уповноваженою особою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади у даному випадку.
Листом від 21.10.2025р. Окружна прокуратура міста Хмельницького повідомила Хмельницьку обласну раду про те, що при укладанні комунальним підприємством договору з ТОВ «МТ-МЕД» не враховано норми податкового законодавства, що, в свою чергу, призвело до безпідставного включення та сплати суми ПДВ у розмірі 76967,29 грн.
Хмельницька обласна рада у своєму листі від 14.11.2025р. вказала про делегування з лютого 2022 року своїх повноважень в частині розпорядження бюджетними коштами Хмельницькій обласній військовій адміністрації.
Окружною прокуратурою міста Хмельницького 04.12.2025р. на адресу обласної адміністрації у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» також направлено лист з пропозицією повідомити про намір вжиття заходів щодо усунення вказаних прокурором порушень у закупівлі медичного обладнання за бюджеті кошти.
У своїй відповіді від 11.12.2025р. Хмельницька обласна державна адміністрація не заперечила проти представництва її інтересів прокурором у суді.
Судом відзначається, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі N 912/2385/18).
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п. 39). З метою захисту інтересів держави, прокурор спонукав позивача до здійснення захисту цих інтересів ним самостійно.
Враховуючи, що Хмельницька обласна рада та Хмельницька обласна державна адміністрація за повідомленим прокуратурою фактом виявлення порушень закупівлі UА-2023-05-18-009281-а не повідомили про наміри вжиття заходів щодо усунення виявлених прокуратурою порушень та з відповідним позовом до суду не зверталися, прокурор листами від 19.12.2025р. та від 11.12.2025р. повідомив позивачів про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом до лікарні та ТОВ "МТ-МЕД" про визнання недійсним пункту договору № 87 від 12.06.2023р. в частині включення до ціни договору суми ПДВ та стягнення з ТОВ "МТ-МЕД" безпідставно сплачених грошових коштів.
Відтак, прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради та Хмельницької обласної державної адміністрації.
Судом відзначається, що згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Приписи частини 1 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами закупівлі UА-2023-05-18-009281-а, 12.06.2023р. між Комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (Лікарня, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МТ-МЕД» (ТОВ «МТ-МЕД», Постачальник) укладено договір про закупівлю № 87. Згідно з пунктом 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується у 2023 році поставити Замовнику товар, зазначений в специфікації (Додаток № 1 до договору), а Замовник - прийняти та оплатити такий товар: «код ДК 021-2015:33190000-8 -Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні» (36867- Операційний стіл, універсальний, мобільний) (Товар) в асортименті, в кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації, що додається до Договору і є невід`ємною його частиною (Додаток 1).
Укладений між відповідачами договір за своєю правовою природою є договором поставки, тому такий договір з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України для виникнення у відповідачів взаємних цивільних прав і обов`язків, спрямованих на виконання обумовлених цим договором умов, які є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями статей 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним пункту договору в частині включення до ціни договору суми ПДВ, а також стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України сплаченого на користь ТОВ "МТ-МЕД" ПДВ у складі ціни товару.
Частиною 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Податкового кодексу України (ПК України) останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України. За змістом підпунктів а), б) пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.
Згідно зі ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1. статті 188 ПК України).
Відповідно до пунктів 30.1. - 30.2. статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.
Судом відзначається, що за своєю правовою природою ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг). Отже, хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.11.2023 у справі № 910/2416/23).
Як на підставу часткової недійсності договору, укладеного між відповідачами, прокурор посилається на підпункт 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та зазначає, що спірний пункт договору передбачає безпідставне включення в ціну товару суми податку на додану вартість, що суперечить вказаній нормі права.
Відповідно до підпункту 2 (абзац третій) пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: лікарських засобів та медичних виробів відповідно до підпункту "в" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, що призначені для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, за переліком, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 18.11.2025 у справі № 910/4313/25 зазначив про те, що аналіз вказаної норми свідчить, що операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України за наявності одночасно таких трьох умов: 
1) медичні вироби постачаються для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; 
2) медичні вироби призначені для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я; 
3) медичні вироби входять до переліку, встановленого Кабінетом Міністрів України, а саме Переліку лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 р. № 1447 (Перелік № 1447).
У разі відсутності однієї із зазначених умов вказані операції підлягають оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що Комунальне некомерційне підприємство "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради (далі – Лікарня) згідно з п. 1.2. Статуту КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої та високоспеціалізованої медичної допомоги та поліклінічної (консультативної) допомоги населенню Хмельницької області в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Пунктом 3.1 Статуту Лікарні передбачено, що основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення Хмельницької області шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Відповідно до п.3.2 Статуту, відповідно до поставленої мети предметом діяльності Підприємства, зокрема, є: створення разом із Засновником умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню Хмельницької області, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичним процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів Підприємства; надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі послуг третинної високоспеціалізованої стаціонарної медичної допомоги, в тому числі екстреної (невідкладної), необхідної для забезпечення належної профілактики, діагностики і лікування хвороб, травм, отруєнь чи інших розладів здоров`я, медичного контролю за перебігом вагітності й ведення пологів і післяпологового періоду; надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі високоспеціалізованої поліклінічної (консультативної) медичної допомоги. Підприємство проводить господарську діяльність з медичної практики, зокрема: хірургія (п.3.6. Статуту).
Тобто, КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради є закладом охорони здоров`я, що здійснює загальне медичне обслуговування населення.
Як вбачається з тендерної документації та умов договору, медичне обладнання придбавалося для КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради відповідно до мети та предмету діяльності КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради, обумовлених статутом. 
Зважаючи на вищенаведене, КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради як заклад охорони здоров`я, може скористатись наданою законодавцем податковою пільгою за наявності одночасно інших умов, визначених підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України. 
Судом також відзначається, що постановою Кабінету Міністрів України №1477 від 27.12.2022р. затверджено Перелік лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, до якого, зокрема, входить «Операційний стіл». Відтак, суд погоджується з твердженням прокурора, що предметом спірного договору про закупівлю товарів є медичне обладнання (виріб), що відноситься до кола виробів, визначеного Переліком №1477.
Відповідно до Переліку закладів охорони здоров 'я та державних установ НАМН, що залучаються для надання вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги військовослужбовцям ЗСУ, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів, особам рядового і начальницького складу та поліцейським, які беруть участь у антитерористичній операції та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або в умовах запровадження воєнного чи надзвичайного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України та Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2018р. № 49/180, Хмельницька обласна лікарня включена до вказаного Переліку закладів охорони здоров`я.
Проте, визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за відповідно до підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України є не лише категорія товарів та суб`єкт отримувача таких товарів, а й призначення товарів - надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2025 у справі № 910/4313/25).
Як вбачається з матеріалів справи, ні оголошення про проведення процедури закупівлі, ні тендерна документація замовника за процедурою закупівлі UА-2023-05-18-009281-а, ні укладений між відповідачами договір не містили і не містять жодної інформації про спеціальне цільове призначення товару, яке закуповувалося, а саме для надання медичної допомоги особам, визначеним в підпункті 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Тобто, замовник під час оголошення процедури закупівлі та укладення спірного не визначав, що закупівля обладнання проводиться для цілей, які визначені вищевказаною нормою.
Як було зазначено вище, медичне обладнання придбавалося для здійснення закладом охорони здоров`я своїх функцій на загальних підставах, визначених Статутом.
При цьому, використання медичних виробів для надання медичної допомоги категорії осіб, які не обумовлені підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, не узгоджується з положеннями цієї норми, як умови застосування пільгового режиму оподаткування ПДВ операції з постачання медичних виробів, зокрема, щодо цільового використання таких виробів певній категорії осіб, яке законодавець визначив як обов`язкову умову для застосування податкової пільги.
Судом відзначається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).
Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що прокурором не доведено тієї обставини, що медичний виріб, що купувався відповідно до договору № 87 від 12.06.2023р., має особливе (спеціальне) призначення, а саме: для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
З огляду на наведене, у суду відсутні підстави для визнання недійсним пункту 1.3 спірного договору № 87 від 12.06.2023р., в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість та, відповідно, стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України суми 76967,29 грн. з товариства з обмеженого відповідальністю "МТ-МЕД".
Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі "Трофимчук проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
За таких обставин, беручи до уваги наведене вище, суд вважає за необхідне у позові відмовити з огляду на його безпідставність.
Розподіл судових витрат між сторонами.
У зв`язку з відмовою в позові судовий збір покладається на прокуратуру згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.04.2026р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук.: 1 прим.
1 - до справи; 
Надіслати рішення учасникам справи до електронного кабінету Електронного суду.