Справа №466/2167/26
Провадження №2-а/466/72/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова в складі: головуючої-судді Федорів О.П., з участю секретаря судового засідання Заяць У.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Суть позовної заяви
1.17 березня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» звернулась представниця ОСОБА_1 – адвокат Вербовська Уляна Богданівна з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. 
2.Позовна заява обґрунтована тим, що 10 березня 2026 року позивачеві стало відомо про те, що старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові Бутраком А.С. відкрито виконавче провадження № 80426625 та накладено арешт на його грошові кошти у межах стягнення загальної суми 737 грн (з яких 170 грн — сума подвоєного штрафу, 17 грн — виконавчий збір, 550 грн — витрати на проведення виконавчих дій). Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження за допомогою ідентифікатора доступу в Автоматизованій системі виконавчого провадження, позивач з`ясував, що підставою для вжиття заходів примусового виконання стала постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕГА № 1938723 від 25 грудня 2025 року. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм процесуального права та за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
3.Представниця позивача зазначила, що згідно з текстом оскаржуваної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП за те, що він 16 грудня 2025 року о 00:15 год. нібито перебував у п`яному вигляді у громадському місці на автозаправці за адресою: м. Львів, вул. Вербова, 158, хитався, падав, перебував у брудному одязі, чим ображав людську гідність та громадську мораль. Вказав на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого є така поведінка чи зовнішній вигляд особи, які явно порушують загальноприйняті норми поведінки, викликають огиду, супроводжуються повною втратою координації рухів або нездатністю особи орієнтуватися в просторі. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів того, що позивач "хитався", "падав" чи "перебував у брудному одязі" працівником поліції зібрано не було. Записи в постанові є виключно суб`єктивними, нічим не підтвердженими припущеннями посадової особи.
4.Крім того, до матеріалів справи не долучено відеозаписів з портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських, які б фіксували мій стан чи поведінку 16 грудня 2025 року о 00:15 год. Відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців події, працівників автозаправної станції тощо. Крім того, працівники поліції не проводили жодного медичного огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів (наприклад, алкотестера типу "Драгер") або шляхом направлення до закладу охорони здоров`я. Відповідно, сам факт нібито перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння не підтверджений жодним медичним чи технічним документом. Також звертає на себе увагу хронологічна невідповідність та грубе порушення процедури розгляду справи. Як вбачається з тексту постанови, нібито правопорушення мало місце 16 грудня 2025 року, однак сама постанова винесена 25 грудня 2025 року, тобто через 9 днів після вказаних подій.
5.Також вказала на те, що копію оскаржуваної постанови позивач ніколи не отримував — ані особисто під розписку, ані засобами поштового зв`язку. Зважаючи на те, що відповідач умисно або через службову недбалість не надіслав копію постанови, позивач був об`єктивно позбавлений можливості оскаржити її вчасно. Оскільки про існування постанови йому стало відомо лише 10 березня 2026 року з матеріалів виконавчого провадження, вважав, що строк звернення до суду пропущено з поважних, незалежних від позивача причин, у зв`язку з чим просив такий строк поновити.
6.Представниця позивача просила визнати протиправною та скасувати постанову Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції серії ЕГА № 1938723 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також просила присудити з відповідача на користь позивача судові витрати.

Процесуальні рішення та позиції сторін
7.23 березня 2026 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова визнано поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1938723; прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, призначено розгляд справи на 01 квітня 2026 року та повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи. Цією ж ухвалою витребувано з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області матеріали по справі про адміністративне правопорушення за постановою серії ЕГА №1938723.
Відзив на позовну заяву
8.25 березня 2026 року представник відповідача – Департаменту патрульної поліції подав через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву. Зазначив, що 16 грудня 2025 року поліцейським було виявлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами розгляду справи на місці вчинення правопорушення було винесено постанову та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень. Поліцейський об`єктивно оцінив стан позивача (хитка хода, нечітка мова, різкий запах алкоголю) як такий, що підпадає під диспозицію вказаної статті. Незгода позивача є суб`єктивним способом уникнення відповідальності та не спростовує факту правопорушення, зафіксованого уповноваженою посадовою особою під час виконання службових обов`язків.
9.Оскільки штраф позивач добровільно не сплатив, матеріали справи були правомірно скеровані до Шевченківського ВДВС у м. Львові ЛМРУМЮУ. У зв`язку з передачею оригіналу документа до органів ДВС, відповідач позбавлений об`єктивної можливості надати суду завірену копію оскаржуваної постанови.
10.Крім того, відповідно до п. 2 Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів обмежений. Оскільки подія мала місце 16 грудня 2025 року, а позовна заява у справі надійшла поза межами встановленого нормативними актами строку зберігання, відеозаписи було автоматично видалено сервером. Відсутність відеозапису через сплив строків його зберігання не є підставою для скасування правомірного рішення суб`єкта владних повноважень.
11.Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що вказав, що заявлена сума у розмірі 5000 грн є абсолютно неспівмірною зі штрафом у розмірі 85 грн. Справа за ч. 1 ст. 178 КУпАП є категорією справ незначної складності, що не потребує глибокого аналітичного дослідження, вивчення великого обсягу судової практики чи тривалого часу на підготовку типового позову. Заявлені витрати мають ознаки штучного завищення з метою безпідставного стягнення бюджетних коштів. На підставі ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач заперечує проти стягнення вказаної суми та просить відмовити в цій частині повністю.
12.Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕГА № 1938723 відмовити повністю; у задоволенні вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн відмовити повністю.
Відповідь на відзив
13.30 березня 2026 року представниця позивача через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив. Зауважила, що сама по собі оскаржувана постанова серії ЕГА № 1938723 не є і не може бути самостійним та беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки постанова є лише актом притягнення особи до відповідальності, в якому фіксується суть обвинувачення. Текст постанови без належного підтвердження іншими доказами є лише голослівним твердженням працівника поліції. 
14.Крім того, на думку представниці позивача, відповідач у відзиві відкрито визнає факт відсутності відеозаписів з портативних відеореєстраторів з місця події, виправдовуючи це тим, що відеофайли були автоматично видалені сервером через сплив строку зберігання. Проте, внутрішні відомчі інструкції Міністерства внутрішніх справ України щодо строків зберігання інформації не звільняють суб`єкта владних повноважень від передбаченого процесуальним законом імперативного обов`язку доказування правомірності своїх дій у суді. Негативні наслідки втрати, знищення або незабезпечення збереження ключових доказів (відеофіксації) покладаються виключно на відповідача і не можуть тлумачитися судом на шкоду позивачу чи виправдовувати відсутність доказової бази. При цьому, матеріали справи свідчать про те, що працівниками поліції не було зібрано жодних інших альтернативних доказів. До розгляду справи не було залучено жодного незалежного свідка (наприклад, працівників автозаправної станції чи перехожих), які могли б об`єктивно своїми показаннями підтвердити аморальну поведінку позивача. Також поліцейськими взагалі не проводився медичний огляд позивача на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів (газоаналізаторів) чи шляхом направлення до відповідного закладу охорони здоров`я. Відтак, не лише факт образи людської гідності та громадської моралі, але й сам факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння є абсолютно недоведеним, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується і ґрунтується виключно на нічим не підтверджених припущеннях інспектора поліції, що є прямим порушенням презумпції невинуватості. 
15.Також вказала на те, що, на її думку, відповідач свідомо ігнорує той кричущий факт, що інкримінована йому подія нібито мала місце 16 грудня 2025 року о 00:15 год., тоді як оскаржувана постанова серії ЕГА № 1938723 була винесена лише 25 грудня 2025 року. Тобто розгляд справи відбувся через 9 (дев`ять) днів після самої зупинки та фіксації так званого «правопорушення». Жодних доказів того, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи, призначений на 25 грудня 2025 року (повісткою, телефонограмою, листом тощо), відповідачем до суду надано не було. Позивач не був присутній під час винесення постанови, а розгляд справи відбувся суто «заочно». За таких обставин, посилання відповідача на те, що постанова була «оголошена негайно» є абсурдним — неможливо негайно оголосити постанову особі, яка навіть не знає про те, що відносно неї саме в цей момент розглядається справа.
16.Щодо витрат на професійну правничу допомогу зауважила, що у цій справі ключове значення має не номінальний розмір санкції за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а кричущий характер допущених працівниками поліції процесуальних порушень, які зумовили абсолютну та об`єктивну необхідність залучення фахівця в галузі права для захисту інтересів позивача. Дії відповідача полягали не лише у безпідставному винесенні постанови без належних доказів, а й у свідомому приховуванні цього факту від позивача. Саме через протиправну бездіяльність поліції щодо несповіщення про розгляд справи та ненаправлення копії винесеної постанови, справа дійшла до стадії примусового виконання у Шевченківському ВДВС у м. Львові (ВП № 80426625). Внаслідок цих дій на грошові кошти позивача було накладено арешт, що завдало значного дискомфорту, а сума стягнення зросла майже вдесятеро за рахунок подвійного розміру штрафу та додаткових витрат виконавчого провадження. Для відновлення грубо порушених прав адвокату довелося виконати значний обсяг складної юридичної роботи, а саме: здійснити пошук та детальний аналіз матеріалів виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчих проваджень; вивчити хронологію порушень поліції (встановлення факту розгляду справи через 9 днів після події); підготувати обґрунтовану позовну заяву з обов`язковим нормативним обґрунтуванням клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження; опрацювати відзив суб`єкта владних повноважень та підготувати ґрунтовну відповідь на відзив зі спростуванням доводів поліції.
17.Тому просила позов задовольнити у повному обсязі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Пояснення третьої особи
18.30 березня 2026 року через електронну пошту представник третьої особи надав копію оскаржуваної постанови та зазначив, що станом на 26 березня 2026 року борг стягнуто в повному обсязі, виконавче провадження закінчено.
Інші заяви та участь у справі
19.01 квітня 2026 року представниця позивача подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності. Позов підтримують у повному обсязі.
20.Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності.
21.Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, скориставшись правом на надання пояснень. 
22.На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зміст оскаржуваної постанови
23.16 грудня 2025 року командир 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Латошинський Михайло Богданович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1938723, якою щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.
24.Згідно з цією постановою 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 перебував у п`яному вигляді у громадському місці – на автозаправці за адресою: м.Львів, вул.Вербова, 15В, хитався, падав, перебуваючи у брудному одязі, чим ображав людську гідність та громадську мораль.
25.Представник третьої особи надав суду повну копію оскаржуваної постанови, на якій є напис, що Марець В.В. від отримання копії постанови 16 грудня 2025 року відмовився; копію постанови надіслано рекомендованим листом №10097 від 16 грудня 2025 року. Також є відмітка про пред`явлення постанови до виконання 25 грудня 2025 року. 
26.Згідно з постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бутрака А.С. від 10 березня 2026 року відкрито виконавче провадження №80426625 з виконання постанови ЕГА №1938723, виданої 25 грудня 2025 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення 170 грн з ОСОБА_1 .

Норми права, що підлягають застосуванню
27.Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
28.За частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП) настає адміністративна відповідальність за, зокрема, появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
29.Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, [...] а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
30.Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
31.За змістом статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
32.Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
33.Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 299 КУпАП).
34.Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу (частини перша, четверта статті 307 КУпАП).
35.Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Мотиви суду
36.Представниця позивача оскаржує правомірність винесення постанови серії ЕГА №1938723, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень.
37.Перш за все, суд зауважує, що представниця позивача надала суду копію частини оскаржуваної постанови серії ЕГА №1938723, згідно з якою датою її винесення є 16 грудня 2025 року. Представник третьої особи представив суду копію усієї постанови серії ЕГА №1938723, яка стала підставою для відкриття виконавчого провадження №80426625, та датою винесення цієї постанови є 16 грудня 2025 року. Жоден учасник судового провадження не спростував того, що предметом оскарження саме ця постанова.
38.Представниця позивача у позові та відповіді на відзив указує на те, що оскаржувана постанова винесена через дев`ять днів, тобто 25 грудня 2025 року. З тексту позовної заяви вбачається, що таку інформацію вона отримала з постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак державний виконавець зазначає про постанову серії ЕГА №1938723, видану 25 грудня 2025 року, вочевидь, використовуючи дату, вказану на відмітці про пред`явлення постанови до виконання (див. п.22 цього рішення).
39.Отже суд висновує, що предметом оскарження є постанова серії ЕГА №1938723, винесена саме 16 грудня 2025 року. Тому необґрунтованими є твердження представника позивача про порушення порядку розгляду справи через дев`ять днів після події.
40.Повертаючись до самої постанови, суд акцентує увагу, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності за цією постановою стало те, що  ОСОБА_1 перебував у п`яному вигляді у громадському місці – на автозаправці, хитався, падав, перебуваючи у брудному одязі, чим ображав людську гідність та громадську мораль.
41.Так, згідно з частиною першою статті 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
42.Положеннями частини 1 статті 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль у виді попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
43.Суд ураховує, що об`єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.
44.Однією з обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно із пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП, є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
45.Відповідно із приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
46.Ці дані установлюються: - протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, які використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; - або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; - або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
47.З аналізу наведених норм законодавства України слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності події і складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
48.Необхідно зауважити, що особу не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи в громадському місці у стані алкогольного сп`яніння.
49.Ключовим у даному випадку є дії особи, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення за частиною 1 статті 178 КУпАП, а саме поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
50.Під появою в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).
51.Тобто, адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 178 КУпАП, настає у випадку не тільки з огляду на факт знаходження особи в громадських місцях у п`яному вигляді, а коли особа, яка перебуває у такому стані, своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображає людську гідність і громадську мораль.
52.У свою чергу, в порушення приписів ч.2 ст.77 КАС України, Департамент патрульної поліції не надав належних доказів, що позивач, перебуваючи в громадському місці у п`яному вигляді, своєю поведінкою порушував загальновизнані норми, мав непристойний зовнішній вигляд, чим ображав людську гідність і громадську мораль.
53.На підтвердження правомірності свого рішення відповідач не надав до також відеозапису з бодикамери поліцейського. 
54.Відповідно до пункту 3 Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.
55.Отже дійсно строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів обмежений. Тому, якщо відеозапис та портативний відеореєстратор поліцейського здійснювався під час події 16 грудня 2025 року, строк його зберігання минув. Однак представник відповідача не представив суду акту видалення чи іншого документа, який би підтвердив таку дію щодо конкретного відеозапису. 
56.Разом з тим, суд зауважує, що ухвалою суду від 23 березня 2026 року витребувано у відповідача не лише копію оскаржуваної постанови, а й усі матеріали по справі про адміністративне правопорушення за цієї постановою. Суб`єкт владних повноважень не надав доказів надсилання копії постанови ОСОБА_1 , який, згідно з відміткою поліцейського, відмовився її отримувати у день складення. Тому суд вважає, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не був передчасним, оскільки відповідач не довів того, що ОСОБА_1 було відомо про складення відносно нього оскаржуваної постанови 15 грудня 2025 року. Саме тому відсутність відеозапису саме по собі не може створювати негативних наслідків для позивача.
57.Окрім того, суд зауважує, що у самій постанові відсутні посилання на будь-які докази у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, на наявність відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського.
58.Постанова про адміністративне правопорушення як юридичний документ, який містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП.
59.Наявні в матеріалах справи документи не доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 178 КУпАП, а складення самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути самостійним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.
60.Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
61.Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
62.Частиною 1 статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
63.В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
64.Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
65.На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
66.Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови, а тому вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Отже позов є підставним та підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат
67.За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
68.У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду у сумі 665,60 грн.
69.Крім того, представниця позивача у позовній заяві просила стягнути на користь позивача понесені судові витрати, а у відповіді на відзив просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, які поніс позивач.
70.Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
71.Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
72.За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
73.При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
74.Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
75.Аналіз викладених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
76.Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
77.Водночас, заявляючи вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, адвокат, окрім копії ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, не надала жодних доказів.
78.З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 19, 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

у х в а л и в :

1.Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
2.Постанову командира 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Латошинського Михайла Богдановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1938723, якою щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , закрити.
3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
4.Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.
Рішення суду за наслідками розгляду справи судом першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження за адресою: м.Львів, вул.Перфецького, 19.
Третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ 35009321, місцезнаходження за адресою: м.Львів, вул.Котлярська, 6.
Рішення складено 01 квітня 2026 року. 

Головуюча          О.П. Федорів