Справа № 459/4355/25 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський 
Провадження № 33/811/328/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка Андрія Віталійовича на постанову судді Шептицького міського суду Львівської області від 12 лютого 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Семенюка А.В.

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 22 листопада 2025 року о 03:46 год в м. Шептицькому, по вул. Б. Хмельницького, 8, керував транспортним засобом марки «Audi А4» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Семенюк А.В. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, прийнятою із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що працівниками поліції не було озвучено ОСОБА_1 ознаку сп`яніння запах алкоголю, а лише почервоніння очей. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки показанням лікаря - терапевта ОСОБА_2 , яка проводила огляд, та не відображено у мотивувальній частині постанови її пояснення про відсутність будь - яких клінічних ознак алкогольного спяніння, як на момент прибуття особи на огляд так і на момент проведення огляду. Акцентує увагу на те, що відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду, таким зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 , а не відмову від проходження такого, при цьому, згідно акту медичного огляду, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Апелянт також зазначає про те, що місцевим судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише висловив відмову від проходження дихального тесту, при цьому, неодноразово наполягав на проведенні лабораторного дослідження шляхом забору крові в лікарні, однак у цьому було відмовлено. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка А.В. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520228 від 22 листопада 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 22 листопада 2025 року; висновком КНП «Центральна міська лікарня Шептицької міської ради» від 22 листопада 2025 року; поясненнями лікаря-терапевта ОСОБА_2 , даними в суді першої інстанції; відеозаписом події та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (зі змінами).
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів детально врегульовано Розділом ІІІ «Інструкції. Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Крім цього, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МОЗ МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, затверджено "Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" в якому передбачено огляд на предмет клінічних ознак сп`яніння та "Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності ? його номер, дата останньої повірки, результат обстеження".
Відтак, на думку апеляційного суду, суддя місцевого суду, враховуючи вищенаведене, а також те, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду за допомогою технічного пристрою "Алкофор 505", дійшов обгрунтованого висновку, що огляд водія не був проведений у встановленому законодавством порядку, відтак його дії вірно оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.
При цьому, доводи адвоката Семенюка А.В. про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки правопорушник ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керуванням транспортним засобом в такому стані. 
Крім цього, апеляційний суд не приймає до уваги доводи адвоката Семенюка А.В. щодо наявності суперечностей між протоколом та актом огляду, так як такі безпідставними та не впливають на оцінку доказів у справі.
Що стосується посилання апелянта на те, що лікарем у медичному закладі не було виявлено у водія ознак алкогольного сп`яніння, то такі, апеляційний суд вважає необгрунтованими, так як, такі ознаки були виявлені працівниками поліції під час зупинки, а тому могли бути відсутні під час огляду у медичному закладі, а зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді почервоніння шкіри не суперечать відомостям, викладених в акті огляду, де зазначено почервоніння шкіри обличчя, оскільки така ознака є складовою загального поняття почервоніння шкіри, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, а саме по собі використання різних уточнюючих формулювань не свідчить про наявність істотних розбіжностей у фіксації ознак сп`яніння та не спростовує факт їх виявлення працівниками поліції.
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, відтак, в діях працівників поліції відсутні порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у зв`язку з чим твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка А.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Шептицького міського суду Львівської області від 12 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік – без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.