ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7033/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:
За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (Чернігівська обл., м. Чернігів)
до Фізичної особи-підприємця Плужник Олени Петрівни (Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, село Новоолександрівка)
про стягнення штрафних санкцій

Представники:
від позивача: Смаль Я.В.;
від відповідача: Солодовник С.О.
СУТЬ СПОРУ:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Плужник Олени Петрівни про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 1013046,50грн, з яких: 334431,50грн пені, 678615,00грн штрафу. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами про поставку №738 від 30.05.2025 та №739 від 30.05.2025 в частині своєчасної та в повному обсязі поставки товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
18.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява, до якої надано уточнену позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2026 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/7033/25 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05.03.2026. Зобов`язано позивача надати письмові пояснення щодо наведеного в позовній заяві розрахунку заявленої до стягнення пені із зазначенням дат початку нарахування та кінцевих дат, а також надати пояснення чи здійснювалось постачання товару відповідачем 18.06.2025 та 19.06.2025 у кількості 330 комплектів, інформація про що міститься в листі позивача №565/2384 від 23.06.2025.
20.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 70% від зазначеної в позові суми.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що нездійснення поставки товару у строки, передбачені договорами №№ 738, 739, сталося з вини позивача, оскільки останній ухилявся від виконання обов`язків в частині прийняття товару і порушення зобов`язань в частині повної та своєчасної поставки товару відбулось з підстав, які не залежали від відповідача.
25.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до змісту наведеної заяви позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції в загальному розмірі 1022798,50грн, з яких: 344183,50грн пені, 678615грн штрафу.
26.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
05.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту яких відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 70% від заявленої до стягнення позивачем суми.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2026 прийнято до розгляду заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про збільшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.04.2026. 
За результатами судового засідання 02.04.2026 оголошено перерву та призначено судове засідання на 16.04.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність сторін про судовий розгляд справи, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 16.04.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
30.05.2025 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів (далі – покупець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Плужник Оленою Петрівною (далі – покупець, постачальник) укладено договір про поставку №738 (далі – договір №738).
Відповідно до пункту 1.1 договору №738 постачальник зобов`язується поставити у передбачені даним договором строки покупцю: ліжка двоярусні розбірні за ДК 021:2015 - 39140000 - 5 меблі для дому, за номенклатурною позицією 39143100-7 меблі для спальні далі - товар, перелік якого, кількість та вартість передбачений у Специфікації (Додаток № 1 до даного договору), а покупець зобов`язується отримати товар та сплатити його вартість у порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Ціна Договору становить: 4318500,00грн (чотири мільйони вісімсот вісімнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) з ПДВ, в т.ч. ПДВ 803083,33 (вісімсот три тисячі вісімдесят три грн. 33 коп.). Ціна договору визначена урахуванням всіх витрат, пов`язаних з доставкою товару, в тому числі: транспортні витрати на поставку товару до адреси замовника, навантажувальні послуги, усі види платежів, зборів та податків (пункт 2.1 договору №738).
Приписами пункту 3.1 договору №738 встановлено, що розрахунки за товар проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання товару покупцем на підставі видаткової накладної, підписаної уповноваженими представниками сторін та отриманого покупцем рахунку-фактури на оплату товару.
Пунктом 5.1 договору №738 визначено, що поставка товару здійснюється постачальником партіями до 200 комплектів, починаючи з дати підписання договору. поставка товару повинна здійснюватись постачальником у понеділок та/або середу в період часу з 9:00 години до 16:00 години, крім суботи та неділі.
Строк поставки партії товару	Обсяг партії, комплекти	Вартість партії товару, грн. з ПДВ	
з дня підписання до 06.06.2025 р.	300	1257000,00	
з 09.06.2025 р. по 13.06.2025 р.	200	838000,00	
з 16.06.2025 р. по 20.06.2025 р.	200	838000,00	
з 23.06.2025 р. по 25.06.2025 р.	200	838000,00	
3 26.06.2025 р. по 30.06.2025 р.	250	1047500,00	
Всього:	1150	4818500,00	
Строк поставки товару до 30 червня 2025 року (пункт 5.2 договору №738).
Приписами пункту 6.2.6 договору №738 встановлено, що покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це письмово, не менше ніж за 5 робочих днів до визначеної покупцем дати розірвання договору.
Згідно з пунктом 7.2 договору №738 за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару та/або усунення недоліків, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка від вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2025 року, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (пункт 12.1 договору №738).
Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про поставку №738 від 30.05.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Між сторонами укладено додаток №1 (специфікація) до договору №738 відповідно до умов якої сторони визначили, найменування товару, одиницю товару, країну походження товару, кількість товару, ціну та вартість. Загальна вартість товару становить 4818500,00грн.
30.05.2025 сторони уклали договір про поставку №739 (далі – договір №739).
Відповідно до пункту 2.1 договору №739 ціна договору становить: 4876000,00грн (чотири мільйони вісімсот сімдесят шість тисяч гривень 00 копійок ) з ПДВ, в т.ч. ПДВ 812666,66 (Вісімсот дванадцять тисяч шістсот шістдесят шість грн. 66 коп.). Ціна Договору визначена урахуванням всіх витрат, пов`язаних з доставкою товару, в тому числі: транспортні витрати на поставку товару до адреси Замовника, навантажувальні послуги, усі види платежів, зборів та податків.
Пунктом 5.1 договору №739 визначено, що поставка товару здійснюється постачальником партіями до 200 комплектів, починаючи з дати підписання договору. Поставка товару повинна здійснюватись постачальником у вівторок та/або четвер в період часу з 9:00 години до 16:00 години, крім суботи та неділі.
Строк поставки партії товару	Обсяг партії, комплекти	Вартість партії товару, грн. з ПДВ	
з дня підписання до 06.06.2025 р.	300	1272000,00	
з 09.06.2025 р. по 13.06.2025 р.	200	848000,00	
з 16.06.2025 р. по 20.06.2025 р.	200	848000,00	
з 23.06.2025 р. по 25.06.2025 р.	200	848000,00	
3 26.06.2025 р. по 30.06.2025 р.	250	1060000,00	
Всього:	1150	4876000,00	
Інші умови договору №739 є аналогічними договору №738.
Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про поставку №739 від 30.05.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Між сторонами укладено додаток №1 (специфікація) до договору №739 відповідно до умов якої сторони визначили, найменування товару, одиницю товару, країну походження товару, кількість товару, ціну та вартість. Загальна вартість товару становить 4876000,00грн.
Як зазначає позивач, в порушення умов договорів відповідач у строки, встановлені договорами поставку не здійснив.
Листом за №565/2271 від 12.06.2025 позивач повідомив відповідача про порушення графіку поставки (а.с. 40 том 1). 
Листом від 18.06.2025 за №39 відповідач повідомив, що останній гарантує виконання зобов`язань за вищезазначеними договорами в повному обсязі, без зниження якості продукції в разі продовження терміну виконання зобов`язань за договорами №738 та №739 (а.с. 41 том 1).
Листом за №565/2384 від 23.06.2025 позивач повідомив відповідача про кінцевий термін поставки товару та зазначив, що після спливу наведеного строку будуть нараховані штрафні санкції.
11.08.2025 відповідачем було надано ще один гарантійний лист за №1108-1 від 11.08.2025 (а.с. 43 том 1).
15.10.2025 позивач листами за №565/4113 та №565/4114 повідомив відповідача про дострокове розірвання договорів (а.с. 44-49 том 1).
З метою досудового врегулювання спору, позивачем 18.11.2025 та 30.09.2025 було направлено претензії про сплату штрафних санкцій, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою, вимоги не задоволені та заборгованість відповідачем не погашена (а.с. 50-61 том 1). 
З огляду на викладене, у зв`язку з порушенням підрядником строків поставки товару, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 344183,50грн пені та 678615,00грн штрафу.
Зазначене і є причиною виникнення спору.
Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару за договорами №№738, 739 від 30.05.2025.
Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договорів на поставку, строк їх дії, строк на поставку товару, докази поставки товару, наявність/відсутність підстав для стягнення пені та штрафу.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами поставки.
Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
Пунктом 5.1 договору №738 визначено, що поставка товару здійснюється постачальником партіями до 200 комплектів, починаючи з дати підписання договору. поставка товару повинна здійснюватись постачальником у понеділок та/або середу в період часу з 9:00 години до 16:00 години, крім суботи та неділі.
Пунктом 5.1 договору №739 визначено, що поставка товару здійснюється постачальником партіями до 200 комплектів, починаючи з дати підписання договору. Поставка товару повинна здійснюватись постачальником у вівторок та/або четвер в період часу з 9:00 години до 16:00 години, крім суботи та неділі.
Враховуючи пункти 5.1 договорів строк поставки товару є таким, що настав:
За договором №738: 06.06.2025 за партією на суму 1257000,00грн - прострочення з 07.06.2026; 13.06.2025 за партією на суму 838000,00грн - прострочення з 14.06.2025; 20.06.2025 за партією на суму 838000,00грн - прострочення з 21.06.2025; 25.06.2025 за партією на суму 838000,00грн - прострочення з 26.06.2025; 30.06.2025 за партією на суму 1047500,00грн - прострочення з 01.07.2025.
За договором №739: 06.06.2025 за партією на суму 1272000,00грн - прострочення з 07.06.2026; 13.06.2025 за партією на суму 848000,00грн - прострочення з 14.06.2025; 20.06.2025 за партією на суму 848000,00грн - прострочення з 21.06.2025; 25.06.2025 за партією на суму 848000,00грн - прострочення з 26.06.2025; 30.06.2025 за партією на суму 1060000,00грн - прострочення з 01.07.2025.
Відповідач не надав суду доказів поставки товару.
За змістом частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом пунктів 7.2 договорів за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару та/або усунення недоліків, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка від вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Позивач заявляє до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 344183,50грн, яка нарахована за загальний період прострочення поставки товару з 02.07.2025 по 24.09.2025, а також 7% штрафу у розмірі 678615,00грн.
Перевіркою суду здійснених позивачем розрахунків пені і штрафу порушень не встановлено.
За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 344183,50грн пені та 678615,00грн штрафу.
Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафу та пені на 70 відсотків, яке мотивовано, зокрема, таким:
- відповідач вже поніс міру відповідальності, а саме позивач не повернув грошове забезпечення виконання договору №738 у розмірі 240925,00грн та грошове забезпечення виконання договору №739 у розмірі 243800,00грн;
- порушення відповідачем обумовлених договорами №№ 738, 739 від 30.05.2025 зобов`язань з підстав, що не залежать від відповідача;
- недобросовісною поведінкою позивача, що полягає у ігноруванні звернень відповідача, відмові від товару за відсутності документального підтвердження недоліків товару;
- вжиття відповідачем усіх можливих заходів з метою поставки товару в повному обсязі та належної якості в умовах регулярних відключень електроенергії та тривалих повітряних тривог;
- відсутністю доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної поставки товару;
- надмірним розміром штрафних санкцій.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 70% та часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Частиною першою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2023 у справі №199/3152/20 зауважила, що після прийняття постанови у справі №761/26293/16-ц вона вже конкретизувала критерій, на підставі якого суд застосовує частину третю статті 551 Цивільного кодексу України, в постановах від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц.
Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, провадження № 2-79гс19 (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18 (пункт 85)).
Верховний Суд також неодноразово вказував, що застосування статті 551 Цивільного кодексу України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Переоцінка обставин, що є предметом доказування, та стали підставою для висновку щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій за рішенням суду, не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 вказала на те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/2269/22 зазначила, що враховуючи висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 сформувала висновки щодо застосування означених норм права та у розділі "Висновки щодо застосування норм матеріального права", зокрема, в пунктах 213, 214, зазначила:
« 213. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
214. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права».
Суд дійшов висновку, що, ураховуючи ступінь, характер та правові наслідки правопорушення, співмірність між ними, та те, що таке порушення не завдало збитків позивачу та/або іншим учасникам господарських відносин, утримання позивачем грошового забезпечення виконання спірних договорів, наявні обставини, які в силу приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України є достатніми підставами для зменшення розміру пені та штрафу, які заявлені позивачем до стягнення з відповідача на 70%.
Суд відзначає, що при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення штрафних санкцій суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів
Також суд враховує ту обставину, що відповідачем було здійснено грошове забезпечення виконання договору №738 у розмірі 240925,00грн та грошове забезпечення виконання договору №739 у розмірі 243800,00грн, відповідачем здійснювалась поставка товару, що підтверджується листом позивача №565/2384 від 23.06.2025, а також відсутність в матеріалах справи вмотивованої відмови позивача від поставленого товару, яка б документально підтверджувала недоліки поставленого товару.
Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають частковому задоволенню, а саме 103255,05грн пені та 203584,50грн штрафу.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 103255,05грн пені та 203584,50грн штрафу.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Щодо судового збору суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 12273,58грн витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів до Фізичної особи-підприємця Плужник Олени Петрівни (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 1022798,50грн, з яких: 344183,50грн пені, 678615,00грн штрафу - задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плужник Олени Петрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (14007, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 19, ідентифікаційний код 08351733) 103255,05грн - пені, 203584,50грн - штрафу та 12273,58грн - витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 23.04.2026.

Суддя В.О. Татарчук