ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/14266/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРОРТ-ПІВДЕНЬ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 160/14266/25 (суддя Кучма К.С, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРОРТ-ПІВДЕНЬ» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Одеській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на бюджетний рахунок податковий борг з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРОРТ-ПІВДЕНЬ» у розмірі 1 262 462,47 грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 1 262 462,47 грн., втім, сума податкового боргу залишається несплаченою на момент звернення до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області було задоволено у повному обсязі.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Курорт-ПІВДЕНЬ» (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог на суму 82 813,12 грн., подало апеляційну скаргу.
В скарзі відповідач стверджує, що висновки суду про наявність підстав для стягнення з нього вказаної суми боргу є помилковими, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог - на суму 82 813,12 грн.. Відповідач наполягає, що зазначена сума на момент звернення позивача до суду ще не набула статусу податкового боргу.
Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Вивчивши вимоги та підстави апеляційної скарги, матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «КУРОРТ-ПІВДЕНЬ» (код ЄДРПОУ 33217554) перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Судом також встановлено, що в інтегрованих картках платника податків обліковується борг у сумі 1 262 462,47 грн., а саме: заборгованість по орендній платі з юридичних осіб на підставі податкових декларацій №9033939952 від 17.02.2022, №9027862653 від 17.02.2023, №9014169181 від 31.01.2024, №9013908608 від 30.01.2025 та пені відповідно до ст.129 ПК України на суму 1 216,65 грн.
Вважаючи, що сума грошового зобов`язання набула статусу узгодженого, проте не сплачена у встановлені законодавством строки, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з відповідною позовною заявою.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав, що визначена сума податкових зобов`язань набула статусу податкового боргу, суми самостійно задекларовані до сплати позивачем, проте не сплачені, а отже наявні підстави для стягнення такого боргу з відповідача.
Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Згідно із п.36.1, п.36.2 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Положеннями пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
При цьому, пункт 59.5 цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Аналіз зазначених вище положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про існування податкового боргу.
Так, відповідно до ст.59 ПК України, у зв`язку із несплатою до бюджету сум податкового боргу по відповідачу була сформована податкова вимога форми "Ю" від 04.03.2023 №0001845-1307-1532, яка була отримана останнім 09.11.2023 (а.с. 38, 39).
Доказів оскарження податкової вимоги чи її скасування відповідач суду не надав.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково зробив висновки про узгодженість всієї суми, заявленої до стягнення, та набуття нею статусу податкового боргу. Так, сума з орендної плати за землю 82 813,12 грн., нарахована платником самостійно по декларації за поточний рік за термінами сплати мала бути сплачена 03.03.2025 та 31.05.2025 відповідно.
З посиланням на п. 95.2 ст. 95 ПК України, відповідач вказує на передчасність звернення контролюючого органу з позовом про стягнення цієї суми 82 813,12 грн., оскільки станом на 16.05.2025 (дату звернення до суду) ще не пройшло 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку їх сплати. 
Такі доводи відповідача колегія суддів вважає помилковими.
Так, згідно п.95.1 ст.95 ПК України (в редакції, що діяла на час звернення контролюючого органу до суду з даним позовом), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Тобто, законодавець визначив як обов`язкову вимогу для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу - сплин 30 днів календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
В спірному випадку відповідач самостійно задекларував до сплати суми податку з орендної плати з граничними строками їх сплати (спірної суми 82 813,12 грн) 03.03.2025 та 31.05.2025, доказів сплати цієї суми відповідач суду не надав. Тобто, на час звернення до суду з позовом і ця сума набула статусу узгодженої та статусу податкового боргу.
Відповідно до п.95.3. ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Щодо 90 днів, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі.
В абзаці 2 п. 95.5 ст. 95 ПК України передбачено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
Тобто, цією нормою передбачено право керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду своїм рішенням стягнути кошти за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, за умови виникнення у нього боргу у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених ним у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.
Абзац 2 п.95.5 ст.95 ПК України не застосовується до спірних відносин, оскільки відповідач як контролюючий орган звернувся до суду з позовом про стягнення узгодженої суми боргу згідно п.95.3 ст. 95 ПК України.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, оскільки в межах даного спору такі доводи не спростовують факту існування узгодженої суми боргу, яка є не сплаченою.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновків, що позивачем доведено наявність у відповідача узгодженого податкового боргу та вчинення всіх передбачених чинним законодавством заходів, що передують зверненню до суду із вимогами про стягнення такого боргу, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави як для задоволення скарги, так і для скасування рішення.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРОРТ-ПІВДЕНЬ» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №160/14266/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак